ПОСТАНОВА
Іменем України
14 березня 2018 року          
Київ
справа №820/4922/17
адміністративне провадження №К/9901/5671/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2017 у складі судді Шевченко О.В. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 у складі колегії суддів Катунова В.В. (головуючий суддя), суддів Ральченка І.М., Бершова Г.Є. по справі №820/4922/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до протоколу ОП від 19.08.2016 №15.0025311.0044857, наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області "По особовому складу" від 01.09.2016 №305 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_2, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) з 03.09.2016, поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 03.09.2016, стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
У позовній заяві позивач також просив поновити йому строк на оскарження рішення атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до протоколу ОП від 19.08.2016 №15.0025311.0044857 та наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області "По особовому складу" від 01.09.2016 №305 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_2, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) з 03.09.2016. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2017, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до протоколу ОП від 19.08.2016 №15.0025311.0044857. 
Даною ухвалою також залишено без задоволення клопотання ОСОБА_2 про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлення строку оскарження наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.09.2016 №305 о/с "По особовому складу" в частині звільнення майора поліції ОСОБА_2, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) з 03.09.2016 по справі №820/4922/17. Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області в частині позовних вимог про: визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.09.2016 №305 о/с "По особовому складу" в частині звільнення майора поліції ОСОБА_2, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) з 03.09.2016; поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 03.09.2016; стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишено без розгляду. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2016 по справі №820/5366/16 відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до        Головного управління Національної поліції в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення атестаційної комісії №13 Головного Управління Національної поліції в Харківській області відповідно до протоколу ОП від 19.08.2016 №15.00025311.0044857, наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.09.2016 № 305 о/с "По особовому складу" в частині звільнення майора поліції ОСОБА_2, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) з 03.09.2016, поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 03.09.2016, стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2016, яка набрала законної сили 04.04.2017, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до адміністративного суду по справі №820/5366/16 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на посаді. Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області, про поновлення на посаді в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до протоколу від 19.08.2016 ОП №15.00025311.0044857 залишено без розгляду. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2017 по справі №820/5366/16 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на посаді залишено без розгляду, у зв'язку з його відкликанням позивачем.
Крім того, ОСОБА_2 звертався до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування зазначених рішень, про що свідчать ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2017 по справі №820/1496/17, від 06.03.2017 по справі №820/731/17, від 07.06.2017 по справі №820/2062/17, від 13.07.2017 по справі №820/2872/17.
Суди першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень виходили з того, що за приписами пункту 2 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень), суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є така, що набрала законної сили, ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі). З огляду на це, суди дійшли висновку про існування підстав для відмови позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до протоколу ОП від 19.08.2016 №15.0025311.0044857. Крім того, з урахуванням того, що позивач вже звертався до суду з адміністративними позовами про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.09.2016 №305 о/с "По особовому складу", які у подальшому відкликав, суди першої та апеляційної інстанцій не знайшли підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строків звернення до адміністративного суду та залишили позовну заяву в частині зазначених позовних вимог без розгляду у відповідності до вимог статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень).
Позивачем - ОСОБА_2, подано касаційну скаргу на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що суди попередніх інстанцій не врахували, що особа, адміністративний позов якої залишено без розгляду має місячний строк для повторного звернення до суду. Скаржник зазначає, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до суду в загальному порядку. Також, скаржник посилається на ту обставину, що на час постановлення ухвал про залишення попередньо поданих позивачем позовних заяв, останній перебував на лікарняному поза межами міста Харкова. Вважає, що наведені причини пропуску строків звернення до адміністративного суду були непереборними, не залежали від волі позивача, а тому підлягали визнанню поважними. 
Відповідачами - Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, атестаційною комісією №13 Головного управління Національної поліції в    Харківській області, до закінчення визначених судом строків не подано відзивів на касаційну скаргу.
Перевіривши доводи та вимоги касаційної скарги, а також правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних рішень і направлення справи для продовження розгляду, встановлені статтею 353 КАС України, відсутні.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя. 
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади,        органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України                   (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, надалі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Разом з тим, процесуальне законодавство обумовлює можливість звернення особи до суду з адміністративним позовом про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обумовлюється дотриманням певних правил, які покликані забезпечувати пропорційність та юридичну визначеність при реалізації особою права на доступ до правосуддя. 
Частиною 2 статті 107 КАС України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.
Пунктом 2 частини 1 статті 109 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими  самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).
Отже, з огляду на постановлення Харківським окружним адміністративним судом ухвали від 14.12.2016 по справі №820/5366/16, яка набрала законної сили,                       суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 109 КАС України, для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до протоколу від 19.08.2016     ОП №15.00025311.0044857.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною 3 статті 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таким чином, визначальною умовою при вирішенні питання дотримання особою строків звернення до суду з позовною заявою є час коли така особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
Поважними в розумінні статті 100 КАС України можуть визнаватися ті причини, які не залежали від волі позивача та створювали об'єктивні перешкоди в реалізації ним свого права на звернення до суду.
Суди попередніх інстанцій на основі позовної заяви та доданих до неї матеріалів з'ясували, що про факт порушення своїх прав, свобод та інтересів внаслідок прийняття оспорюваного наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 01.09.2016 № 305 о/с "По особовому складу" позивач дізнався ще у 2016 році, коли вперше звернувся до суду з позовом про його оскарження (справа №820/5366/16). 
Після цього позивач неодноразово звертався до суду з аналогічними позовами.
За приписами частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України  (в редакції чинній станом на даний час), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків про те, що позивачем пропущено строки звернення до адміністративного суду, визначені частиною 3 статті 99 КАС України. 
Також, суди попередніх інстанцій обґрунтовано стверджували про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем цих строків, адже надані останнім докази на їх підтвердження не свідчать про наявність у позивача непереборних перешкод для звернення до суду. Так, довідки з лікувальних закладів не спростовують того факту, що з моменту першого звернення позивача до суду з адміністративним позовом пройшов тривалий період часу, протягом якого позивач  не постійно перебував на лікуванні. Рекомендований позивачу режим лікування не унеможливлював його звернення до суду у строки, визначені законодавством. Територіальна віддаленість місця проживання та лікування не унеможливлювала звернення позивача до суду шляхом надсилання позовних заяв засобами    поштового зв'язку. 
Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.08.2013, заява №49069/11).
Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п.п. 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, заявник зобов'язаний демонструвати свою готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи та утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у її розгляді,        а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури судового розгляду. 
За приписами частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2017 та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 - залишенню без змін. 
Керуючись статтями 341-343, 350, 355-356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі №820/4922/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області, атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................
...........................
...........................
В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
Н.А. Данилевич,
Cудді Верховного Суду