П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
10 квітня 2018 року 
м. Київ 
 
Справа № 728/724/13-а 
Провадження № 11-42зва18 
 
Велика Палата Верховного Суду в складі:
судді-доповідача Князєва В.С.,
суддів: Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Ситнік О.М., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії
за заявою  ОСОБА_1 про перегляд постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року (суддя Пархоменко П.І.), ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2013 року (судді Бужак Н.П., Костюк Л.О., Твердохліб В.А.) та ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року (суддя Амєлін С.Є.),
 
В С Т А Н О В И Л А :
 
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України у зв`язку з невиконанням вимог Конституції України, законів України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян», від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» щодо ненадання інформації за поданою заявою; визнати протиправними дії Чернігівського обласного військового комісаріату щодо відмови здійснити перерахунок вислуги років на пільгових умовах учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 відповідно до статті 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Чернігівській обласний військовий комісаріат усунути порушення та здійснити перерахунок вислуги років позивачу на пільгових умовах як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до статті 56 зазначеного Закону на підставі поданих матеріалів; надіслати перерахунок до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області; зобов`язати командування Сухопутних військ Збройних Сил України повернути ОСОБА_1 матеріали, надані до заяви про перерахунок вислуги років; визнати протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в частині недотримання вимог частини третьої статті 7, частини першої статті 15, статті 19 Закону України «Про звернення громадян» стосовно повідомлення про наслідки розгляду поданої позивачем заяви; визнати протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо відмови здійснити перерахунок вислуги років на пільгових умовах учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 відповідно до статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з поданою заявою.
На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив про те, що йому було неправильно розраховано пільгову пенсію, у квітні 2011 року він звернувся до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України із заявою та необхідними документами, в якій просив провести йому розрахунок вислуги років як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС з урахуванням періодів військової служби на пільгових умовах згідно зі статтею 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте відповідь надана не була. 
Бахмацький районний суд Чернігівської області ухвалою від 18 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Чернігівського обласного військового комісаріату щодо відмови здійснити йому перерахунок вислуги років на пільгових умовах як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 усунути порушення та здійснити перерахунок вислуги років на пільгових умовах як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до статті 56 зазначеного Закону залишив без розгляду у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду відповідно статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС).
07 вересня 2011 року цей же суд прийняв постанову, якою відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 .
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 травня 2012 року ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2011 року залишив без змін.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 14 лютого 2013 року скасував ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2012 року і направив справу до суду першої інстанції для судового розгляду.
Постанова Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2011 року судами апеляційної та касаційної інстанцій не переглядалася.
18 квітня 2013 року Бахмацький районний суд Чернігівської області прийняв постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в частині недотримання вимог частини третьої статті 7, частини першої статті 15, статті 19 Закону України «Про звернення громадян» стосовно повідомлення про наслідки розгляду поданої ОСОБА_1 заяви. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08 жовтня 2013 року постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року залишив без змін.
Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 24 жовтня 2013 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказані судові рішення.
14 листопада 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій в адміністративній справі № 728/724/13-а з підстав установлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
05 січня 2018 року цю заяву згідно з розпорядженням керівника апарату Верховного Суду України від 28 грудня 2017 року № 402/0/19-17 було передано до Великої Палати Верховного Суду для розгляду за правилами перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами на підставі підпункту 7 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС у редакції, яка набрала чинності з 15 грудня 2017 року.
Заявник порушує питання про скасування постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2013 року та ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року з направленням справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
На обґрунтування вимог своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що 18 жовтня 2013 року він звернувся до Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ, Суд) із заявою (присвоєно № 67581/13), у якій вказував на вибіркове здійснення правосуддя та порушення принципу юридичної визначеності у зв`язку з тим, що справу після скасування ухвали суду першої інстанції розглядав той же склад суду.
ЄСПЛ листом від 12 жовтня 2017 року повідомив ОСОБА_1 про приєднання його заяви № 67581/13 до справи «Бурмич та інші проти України», зазначивши, що це повідомлення є проголошенням рішення за його заявою.
На думку заявника, ЄСПЛ у такий спосіб фактично погодився з усіма наведеними в заяві доводами та доданими до неї поясненнями.
15 лютого 2018 року до Великої Палати Верховного Суду надійшло рішення ЄСПЛ у справі «Бурмич та інші проти України» з його автентичним перекладом.
Відзив на заяву не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Оскільки про дату час та місце розгляду справи всіх її учасників було повідомлено належним чином, то відповідно до частини другої статті 368 КАС їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні відповідної справи судом, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Верховного Суду для їх розгляду за правилами перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За правилами пункту 3 частини п`ятої статті 361 КАС підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
Відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) та статті 2 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» держава Україна зобов`язана виконувати остаточне рішення ЄСПЛ у будь-якій справі, у якій вона є стороною.
12 жовтня 2017 року Велика палата ЄСПЛ ухвалила рішення у справі «Бурмич та інші проти України» (заяви № 46852/13 та ін.) (далі – Рішення), згідно з яким ЄСПЛ вирішив приєднати до п`яти заяв, зазначених у пункті 1 цього рішення, 12 143 заяви, наведені в додатках І і ІІ до цього Рішення, серед яких і заява ОСОБА_1  № 67581/13, вилучити всі 12 148 заяв, що стосуються однієї системної проблеми невиконання рішень національних судів в Україні зі свого реєстру на підставі підпункту «с» пункту 1 статті 37 Конвенції та передати їх Комітету Міністрів Ради Європи з метою їх розгляду в межах вжиття заходів загального характеру для виконання пілотного рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (далі – справа Іванова).
За висновком ЄСПЛ «юридичні питання за Конвенцією щодо тривалого невиконання рішень національних судів в Україні, вже були вирішені у пілотному рішенні у справі Іванова. Таким чином, Суд виконав свою функцію за статтею 19 Конвенції. Зокрема, він визначив системний недолік, дійшов висновку, що він є порушенням Конвенції, та надав вказівки щодо заходів загального характеру, які слід вжити відповідно до статті 46 з метою належного виконання пілотного рішення для забезпечення юридичного захисту та відшкодування шкоди всім жертвам, минулим, теперішнім і майбутнім, встановленого системного порушення. Відповідно до принципу субсидіарності, який лежить в основі всієї Конвенції, а не лише процедури пілотного рішення, питання, розглянуте у пілотному рішенні у справі Іванова, у тому числі забезпечення відшкодування потерпілим від системного порушення Конвенції, констатованого у справі Іванова, є питанням виконання рішення відповідно до статті 46 Конвенції» (пункт 197 Рішення).
Також ЄСПЛ зазначив: «…з огляду на те, що інтереси цих заявників та всіх інших існуючих та потенційних потерпілих від відповідної системної проблеми більш захищені в рамках процесу виконання, Суд встановив, що подальший розгляд справ типу Іванова є не найкращим засобом досягнення мети Конвенції. Отже, Суд доходить висновку, що подальший розгляд цієї справи не є виправданим у розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 37…» (пункт 202 Рішення).
Відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 37 Конвенції Суд може на будь-якій стадії провадження у справі прийняти рішення про вилучення заяви з реєстру, якщо обставини дають підстави дійти висновку, що на будь-якій іншій підставі, встановленій Судом, подальший розгляд заяви не є виправданим.
Згідно з позицією ЄСПЛ «…недоліки, на які скаржаться заявники у цих заявах, мають бути усунуті шляхом вжиття заходів загального характеру в рамках виконання пілотного рішення у справі Іванова, у тому числі й наданням належного та достатнього відшкодування шкоди, завданої порушенням Конвенції, встановленим зазначеним рішенням (…), які мають здійснюватись під наглядом Комітету Міністрів. Таким чином, враховуючи різні процеси, задіяні з цією метою, Суд також доходить висновку, що повага до прав людини у розумінні пункту 1 статті 37 in fine не вимагає подальшого розгляду цих заяв для ухвалення рішення щодо індивідуального відшкодування» (пункт 204 Рішення).
Водночас ЄСПЛ нагадав, що зроблений ним висновок «не обмежує його повноважень щодо поновлення відповідно до пункту 2 статті 37 цієї або будь-якої іншої аналогічної заяви у реєстрі справ, якщо це буде виправдано обставинами» (пункт 207 Рішення).
Відповідно до статті 1 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477 - IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконання Рішення включає в себе: а) виплату Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.
Згідно з частинами другою та третьою статті 10 цього ж Закону додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні.
Відновлення попереднього юридичного стану Стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.  
Відповідно до частини другої статті 13 названого Закону заходами загального характеру є заходи, спрямовані на усунення зазначеної в Рішенні системної проблеми та її першопричини, зокрема: а) внесення змін до чинного законодавства та практики його застосування; б) внесення змін до адміністративної практики; в) забезпечення юридичної експертизи законопроектів; г) забезпечення професійної підготовки з питань вивчення Конвенції та практики Суду прокурорів, адвокатів, працівників правоохоронних органів, працівників імміграційних служб, інших категорій працівників, професійна діяльність яких пов`язана із правозастосуванням, а також з триманням людей в умовах позбавлення свободи; д) інші заходи, які визначаються – за умови нагляду з боку Комітету Міністрів Ради Європи – державою-відповідачем відповідно до Рішення з метою забезпечення усунення недоліків системного характеру, припинення спричинених цими недоліками порушень Конвенції та забезпечення максимального відшкодування наслідків цих порушень.
З огляду на те, що заяви у справі «Бурмич та інші проти України» було передано до Комітету Міністрів для їх розгляду саме в системі заходів загального характеру з виконання пілотного рішення у справі Іванова, то правових підстав для повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі, немає, оскільки про потребу вжиття заходів індивідуального характеру щодо заявників у справі «Бурмич та інші проти України» у Рішенні не зазначається.
Водночас законність рішень національних судів, про перегляд яких порушує питання ОСОБА_1 ,не може бути піддана сумніву у зв`язку з приєднанням до Рішення його заяви № 67581/13, оскільки цю заяву, в числі інших зазначених у додатках І та ІІ, було вилучено з реєстру справ ЄСПЛ та передано до Комітету Міністрів Ради Європи, Рішення не містить указівок на порушення у справі № 728/724/13-а національних та конвенційних норм.
Тому доводи заявника з приводу того, що ЄСПЛ, приєднавши його заяву до справи «Бурмич та інші проти України», фактично погодився з усіма наведеними в цій заяві обставинами, є безпідставними.
Водночас незгода заявника з установленими національними судами під час вирішення адміністративної справи фактичними обставинами, а також посилання на потребу перевірити наявні у матеріалах докази та надати їм правову оцінку не мають будь-якого відношення до Рішення, а отже перебувають поза межами визначеного пунктом 3 частини п`ятої статті 361 КАС предмета перегляду судових рішень і, відповідно, не можуть бути підставою для їх скасування.
З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 потрібно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
Керуючись статтями 356, 361, 368, 369 КАС, Велика Палата Верховного Суду
П О С Т А Н О В И Л А :
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про перегляд постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2013 року та ухвали судді Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач | | В.С. Князєв
Судді: | | |
| Н.О. Антонюк | | Н.П. Лященко
| С.В. Бакуліна | | О.Б. Прокопенко
| В.В. Британчук | | Л.І. Рогач
| Д.А. Гудима | | І.В. Саприкіна
| В.І. Данішевська | | О.М. Ситнік
| О.С. Золотніков | | О.С. Ткачук
| О.Р. Кібенко | | В.Ю. Уркевич
| Л.М. Лобойко | | О.Г. Яновська