ПОСТАНОВА
Іменем України

08 травня 2018 року 
Київ

справа №800/547/16
адміністративне провадження №А/9901/67/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Гімона М.М., 
суддів:              Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., -

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25 квітня 2017 року у справі № 800/547/16 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання неправомірними дій, визнання незаконним та скасування рішення, - 

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції із позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (надалі -відповідач, Комісія, ВККС України), в якому просив:
- визнати неправомірними дії відповідача, які допущені 23 вересня 2016 року при розгляді на засіданні Комісії його заяви щодо надання рекомендацій для обрання на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області безстроково, 
- визнати незаконним та скасувати рішення ВККС України №143/бо-16 від 23 вересня 2016 року, яким відмовлено у наданні рекомендації для обрання на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області безстроково. 

Постановою Вищого адміністративного суду України від 25 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У травні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25 квітня 2017 року. 

Ухвалою Верховного Суду України від 27 червня 2017 року відкрито провадження за даною заявою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (надалі - Закон № 2147-VIII).

Відповідно до розпорядження керівника апарату Верховного Суду України № 4/0/19-18 від 2 січня 2018 року справу № 800/547/16 передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2018 року було визначено наступний склад колегії суддів для розгляду цієї справи: головуючий суддя - Гімон М.М., судді - Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Указом Президента України №590/2010 від 30 квітня 2010 року ОСОБА_1 призначено на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області строком на п'ять років. 

29 жовтня 2014 року позивач звернувся до Комісії із заявою про надання рекомендації для обрання його на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області безстроково, оскільки строк його повноважень на посаді судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області закінчувався 30 квітня 2015 року

6 квітня 2016 року Комісією прийнято рішення № 25/бо-16, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні рекомендації для обрання на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області безстроково з підстав неналежного рівня виконання ним своїх службових обов'язків. Дане судове рішення оскаржено позивачем до суду.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2016 року визнано незаконним рішення ВККС України від 6 квітня 2016 року №25/бо-16. 

Розгляд заяви ОСОБА_1 про рекомендацію для обрання на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області безстроково повторно винесено на засідання Комісії.

Рішенням від 23 вересня 2016 року за №143/бо-16 ВККС України повторно відмовлено ОСОБА_1 у наданні рекомендації для обрання на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області безстроково (надалі - Оскаржуване рішення; Рішення № 143/бо-16).
Підставою для прийняття цього рішення стало встановлення ВККС України факту неналежного ставлення позивача до виконання своїх службових обов'язків при розгляді цивільних справ за позовами ОСОБА_2 до Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Також ВККС України, при прийняті рішення про відмову у рекомендації позивача, врахувала показники розгляду кандидатом справ за час роботи його на посаді судді, зокрема підстави скасування ухвалених ним судових рішень у кримінальній справі № 179/1278/13-к, у цивільних справах № 179/1886/14-ц, № 179/1694/14-ц та встановила, що характер встановлених судом апеляційної інстанції процесуальних порушень, допущених позивачем при розгляді справ різних категорій, також свідчить про спроможність судді за певних обставин виходити за межі, визначені процесуальним законом, та службових обов'язків.
Факт неналежного ставлення позивача до своїх обов'язків, на думку Комісії, підтверджується рішенням ВККС України від 18 лютого 2016 року № 455/дп-16, яким припинено провадження у дисциплінарній справі щодо ОСОБА_1 у зв'язку із закінченням строку застосування дисциплінарного стягнення. Дане рішення набрало законної сили і позивачем оскаржено не було.

Не погоджуючись із Рішенням № 143/бо-16, позивач звернувся до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої Перехідних положень КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

На момент звернення позивача до Верховного Суду України із вищезазначеною заявою діяв КАС України в редакції до 15 грудня 2017 року. Главою 3 КАС України в цій редакції передбачався порядок перегляду судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до статті 235 КАС України Верховний Суд України переглядав судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини першої статті 236 КАС України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень Вищого адміністративного суду України з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстави порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення Вищим адміністративним судом України незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся, відповідно до пункту 4 частини першої статті 237 КАС України, із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду від 25 квітня 2017 року. У заяві про перегляд просив скасувати вищезазначене рішення Вищого адміністративного суду України, прийнявши нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заява обґрунтована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення Вищим адміністративним судом України були порушені норми матеріального та процесуального права, воно не ґрунтується на повному з'ясуванні всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що, у свою чергу, призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

ОСОБА_1 вказав, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не взяв до уваги статтю 55 Конституції України, частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. На думку заявника, суд порушив Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та практику Європейського суду з прав людини, пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади, Рішення Конституційного Суду України від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011 щодо права надавати оцінку процесуальним діям суддів щодо розгляду конкретної судової справи можуть тільки суди апеляційної та касаційної інстанцій при перегляді судових рішень.

Стосовно даних порушень позивач зазначив, що Комісія не наділена повноваженнями встановлювати та оцінювати обставини у судових справах, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, перевіряти законність судових рішень.

Також ОСОБА_1 вказав на порушення судом норм процесуального права при ухваленні Оскаржуваного рішення - статті 7,9,159 КАС України.

Дослідивши заяву ОСОБА_3, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

28 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (надалі - Закон № 192-VIII), яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено у новій редакції (надалі - Закон № 1402-VIII)

Згідно з пунктом 8 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 192-VIII заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, а також дисциплінарні провадження щодо суддів, розпочаті до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги), відкриття відповідного дисциплінарного провадження.

Враховуючи, що позивач звернувся до ВККС України із заявою про рекомендування для обрання на посаду судді безстроково 29 жовтня 2014 року, питання про рекомендування кандидата ОСОБА_1  для обрання на посаду судді Мадалинівського районного суду Дніпропетровської області безстроково розглядалося за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції від 7 липня 2010 року № 2453-VІ (надалі - Закон № 2453-VІ).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість і правомірність Оскаржуваного рішення, оскільки матеріали перевірки Комісії свідчать про неналежне ставлення ОСОБА_1 до виконання своїх службових обов'язків.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із даним висновком з огляду на наступне.

Пунктами 3, 4 частини третьої статті 74 Закону № 2453-VІ передбачено, що Вища кваліфікаційна комісія судів України перевіряє відомості про кандидата, враховує показники розгляду кандидатом справ та приймає рішення про рекомендування чи відмову у рекомендуванні його для обрання на посаду судді безстроково.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті Рішення № 143/бо-16 відповідачем враховувались показники розгляду справ позивачем за час його роботи на посаді судді, підстави скасування судом апеляційної інстанції ухвалених судових рішень (вирок від 3 червня 2014 року у справі № 179/1278/13-к; порушень правил виключної підсудності, порушення норм процесуального права під час розгляду подання державного виконавця у цивільних справах № 179/1886/14-ц, № 179/1694/14-ц).
Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо надання Комісією оцінки судових рішень, ухвалених ОСОБА_1 Відповідач, відмовляючи у наданні рекомендації позивачу, враховував висновки суду апеляційної інстанції стосовно скасованих рішень позивача.

Частиною третьою статті 76 Закону № 2453-VІ встановлено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України здійснює перевірку дотримання кандидатом на посаду судді безстроково вимог статті 127 Конституції України, статей 53, 64 цього Закону, а також розглядає звернення громадян, громадських організацій, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо діяльності кандидата.

Також судом першої інстанції було встановлено, що відмовляючи позивачу у рекомендуванні для обрання на посаду судді безстроково, Комісія врахувала власне рішення від 18 лютого 2016 року № 455/дп-16, яким припинено провадження у дисциплінарній справі стосовно ОСОБА_1 за зверненням голови ГО «Люстраційна громадська рада Дніпропетровської області» Ульянової Т.В. у зв'язку із закінченням строку застосування дисциплінарного стягнення. При цьому у вищенаведеному рішенні Комісія встановила факт неналежного ставлення позивача до виконання своїх службових обов'язків.

Окрім того, Комісія взяла до уваги порушення позивачем норм процесуального права під час розгляду шести цивільних справ за позовами ОСОБА_2 до Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки суддя ОСОБА_1, не дослідивши належним чином поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини, виклав у своїх рішеннях мотиви поважності пропуску цього строку, що не відповідало обставинам справ та не було підтверджено жодними доказами. Дану обставину ВККС України обґрунтовувала тим, що на час розгляду питання про надання рекомендації позивачу за даним фактом було порушено кримінальне провадження, яке не було закрито чи скасовано.

Згідно зі статею1 Кодексу суддівської етики, затвердженої рішенням XI (чергового) з'їзду суддів України від 22 лютого 2013 року суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 91 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на момент подання позивачем заяви до ВККС України) до повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України належить надання рекомендації про обрання на посаду судді безстроково або відмова у наданні такої рекомендації. 

Таким чином, виходячи із дискреційних повноважень Комісії на час виникнення спірних правовідносин надавати рекомендацію та оцінюючи усі вищенаведені обставини в контексті відповідності позивача високим стандартам поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду, колегія суддів Верховного Суду вважає правомірним висновок           Комісії про відмову у наданні рекомендації позивачу для обрання його на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області безстроково.

Частиною першою статті 244 КАС України передбачено, що суд відмовляє у задоволенні заяви, зокрема, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи не підтвердились.

Отже, постанова Вищого адміністративного суду України від 25 квітня 2017 року ухвалена без порушень норм як матеріального, так і процесуального права, а тому підстав для скасування цього рішення немає.
У свою чергу, судження та міркування заявника не спростовують правильності правових висновків суду, у зв'язку з чим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись підпунктами 1, 7 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", статтям 235 - 240 КАС України в редакції до 15 грудня 2017 року, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25 квітня 2017 року у справі № 800/547/16.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

М.М. Гімон
А.Ю. Бучик
          Л.Л. Мороз