ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року  
м. Київ

Справа №  910/6708/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,
представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" (далі - ТОВ "Факторинг Фінанс") -   Гусєва Д.С.,
відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Леруа Мерлен Україна" (далі - ТОВ "Леруа Мерлен Україна") - Жукова М.О.,
третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Скіф" (далі - ТОВ   "Скіф") - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ТОВ "Леруа Мерлен Україна"
на рішення господарського суду міста Києва від 19.07.2017 (суддя Усатенко   І.В.), 
та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 (колегія суддів: Жук Г.А. (головуючий), судді Мальченко А.О., Ткаченко Б.О.)
за позовом ТОВ "Факторинг Фінанс" до ТОВ "Леруа Мерлен Україна",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ "Скіф",
про стягнення 657 176,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Факторинг Фінанс" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Леруа Мерлен Україна" про стягнення 657 176,06 грн. заборгованості за договором поставки від 01.01.2016 №   05/1601 (далі - Договір поставки).
Позов обґрунтовано посиланнями на те, що ТОВ "Леруа Мерлен Україна" не повністю розрахувалося за товар, отриманий на підстав Договору поставки, укладеному з ТОВ "Скіф". За договором факторингу від 18.02.2015 № 180215 (далі - Договір факторингу) право на отримання цієї заборгованості перейшло до ТОВ   "Факторинг Фінанс".
Рішенням господарського суду міста Києва від 19.07.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Леруа Мерлен Україна" на користь ТОВ   "Факторинг Фінанс" 656 443,40 грн. заборгованості, в решті позовних вимог відмовлено.
Судові рішення мотивовано доведеністю фактів: настання у ТОВ "Леруа Мерлен Україна" обов'язку з оплати отриманого товару; виникнення у ТОВ "Факторинг Фінанс" права вимагати сплати заборгованості від ТОВ "Леруа Мерлен Україна", враховуючи належне повідомлення останнього про відступлення ТОВ "Скіф" свого права вимоги на користь ТОВ "Факторинг Фінанс". Часткова відмова в задоволені позовних вимог обумовлена тим, що ТОВ "Факторинг Фінанс" не доведено набуття права вимоги на частину спірної суми заборгованості.
У касаційній скарзі ТОВ "Леруа Мерлен Україна" просить зазначені судові рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Факторинг Фінанс" та прийняти нове рішення про відмову в позові у повному обсязі. Касаційну скаргу обґрунтовано посиланнями на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків судів встановленим обставинам справи. За твердженнями скаржника, суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані судові рішення, надали неправильну оцінку окремим доказам у справі, а також не врахували обставин того, що:
-   відступлення права грошової вимоги за Договором факторингу відбулось не щодо всієї суми заборгованості за Договором поставки, а згідно з окремими реєстрами розрахункових документів (видаткових накладних), однак направлені разом з повідомленням про відступлення права вимоги боргу реєстри були підписані лише з боку ТОВ "Факторинг Фінанс", а не обох сторін Договору факторингу;
-    обов'язок з оплати поставленого товару не настав, оскільки ТОВ "Скіф", всупереч умовам Договору поставки, не зареєструвало податкові накладні, що було обов'язковою умовою для здійснення такої оплати;
-   відсутність у ТОВ "Леруа Мерлен Україна" обов'язку з оплати поставленого товару свідчить про недійсність грошової вимоги, відступленої ТОВ "Факторинг Фінанс" за Договором факторингу;
ТОВ "Факторинг Фінанс" подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило рішення місцевого і постанову апеляційного господарських судів зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
Від ТОВ "Скіф" відзив на касаційну скаргу не надходив.
Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права в оскаржуваній частині, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ТОВ "Факторинг Фінанс" та ТОВ "Леруа Мерлен Україна, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що:
-   01.01.2016 ТОВ "Скіф" (постачальник) та ТОВ "Леруа Мерлен Україна" (покупець) укладено Договір поставки, за змістом пункту 1.1 якого покупець замовляє, а постачальник поставляє покупцеві в визначену ним торгову точку та/або склад покупця продукцію з метою її наступної реалізації від свого імені кінцевим споживачам. Продукція визначається у специфікації, яка є додатком до цього договору, яку покупець зобов'язується прийняти та оплатити у строк та на умовах, передбачених цим договором;
- ціна договору складається із сукупної вартості всіх товарів, придбаних покупцем у постачальника за цим договором (пункт 2.1 Договору поставки);
- відповідно до підпунктів 3.1.1, 3.1.3, 3.1.5 пункту 3.1 Договору поставки покупець сплачує за товар ціну, вказану у специфікації з урахуванням знижки, що погоджується сторонами на умовах, визначених цим договором. Розрахунок ціни здійснюється з точністю до сотих. Оплата товарів здійснюється шляхом банківського переказу коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника лише за умови, що покупець отримав оригінали документів, зазначених у підпункті 3.1.9 пункту 3.1, пунктах 6.3, 6.7 договору. Вважається, що покупець виконав своє зобов'язання по оплаті товару з моменту списання банком грошей з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника згідно з накладними постачальника, прийнятими покупцем;
-   згідно з підпунктом 3.1.9 пункту 3.1 Договору поставки оплата поставлених покупцю товарів здійснюється протягом 30 календарних днів від прийому товару згідно другого етапу приймання за якістю та кількістю, та отримання належним чином оформлених документів: видаткова накладна, що узгоджена після другого етапу приймання, згідно з пунктом 6.21 договору; рахунок-фактура; товарно-транспортна накладна; але в будь-якому випадку не раніше реєстрації податкової накладної постачальником в порядку передбаченому законодавством України, у платіжні дні постачальника: з понеділка (включно) по п'ятницю (включно);
- пунктом 6.3 Договору поставки передбачено, що   постачальник зобов'язується поставити товар з супроводжувальними документами на товар відповідно до вимог чинного законодавства України, з сертифікатами відповідності, якості, санітарно-гігієнічним висновком, з паспортом безпеки хімічної продукції, інструкцією та іншими документами необхідними для товару, що поставляється; зі всією необхідною для споживача інформацією відповідно до вимог ДСТУ та чинного законодавства України;
- Договором поставки передбачено приймання товару в 2 етапи. На першому етапі (загальне приймання) покупець здійснює приймання товару, перевіряючи кількість вантажних місць та упаковок, на підставі пакувального листа, товарно-транспортних накладних та супроводжувальних документів, а також всіх необхідних документів для здійснення дрібно-роздрібної торгівлі, а саме: товарно-транспортних накладних, рахунків-фактур, прибутково-видаткових накладних, податкових накладних, сертифікатів відповідності державної системи сертифікації або копії зазначених сертифікатів, завірених суб'єктом господарювання, що відступив товар, який підлягає обов'язковій сертифікації, тощо або офіційних підтверджень, що даний товар не підлягає обов'язковій сертифікації, гарантійних талонів та технічних паспортів, у випадку застосування тари багаторазового використання - сертифікатів-додатків на тару, відповідно до умов, передбачених пунктом 7.5 цього договору. Таке приймання товару здійснюється в присутності представника постачальника та підтверджується його підписом на акті приймання-передачі та відповідній накладній. Покупець зобов'язаний прийняти товар за кількістю, якщо постачальником дотримано всіх умов поставки та товар не має видимих дефектів. Таке прийняття не позбавляє покупця права в подальшому вдатися до перевірки кількості та якості поставленого товару та заявити відповідні претензії на умовах, передбачених у розділі 6 договору. На другому етапі покупець приймає товар перевіряючи кількість товару та наявність зовнішніх дефектів. Приймання за якістю та кількістю проводиться безпосередньо покупцем без присутності представника постачальника. Сторони домовились, що постачальник цим погоджується на здійснення одностороннього приймання товару покупцем та згоду за результатом такого приймання. У випадку виявлення покупцем товару неналежної якості, покупець вносить відповідний запис на своєму екземплярі накладної на товар, складає акт невідповідності та надсилає його постачальнику. Актом невідповідності є письмовий документ, що містить перелік виявлених покупцем невідповідностей товару замовленню, недоліків кількості та/або якості (пункти 6.7, 6.8, 6.11, 6.12 Договору поставки);
-   відповідно до пунктів 6.19, 6.20, 6.21 Договору поставки покупець зобов'язаний скласти акт невідповідності та надіслати другий його екземпляр постачальнику протягом 5 робочих днів з дати поставки товару. На підставі складеного акта невідповідності, постачальник протягом 3 робочих днів зобов'язаний надати коригувальні документи. У всіх випадках невідповідності товару за кількістю та/або якістю, постачальник зобов'язаний протягом 3 робочих днів з дати надання акта невідповідності надати покупцю всі необхідні документи (відвантажувальну накладну, рахунок-фактуру та податкову накладну з розрахунком коригування), з усіма виправленнями, що враховують виявлену невідповідність;
-   згідно з пунктами 19.1, 19.5 Договору поставки він діє з моменту його підписання та до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Жодні права, вимоги та обов'язки, що випливають з даного договору, не можуть бути передані третім особам без письмової згоди на те іншої сторони;
-   на виконання умов Договору поставки у період з 05.10.2016 по 29.11.2016 ТОВ   "Скіф" поставило ТОВ "Леруа Мерлен Україна" товар на загальну суму 665   153,79   грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками постачальника і покупця та скріплених печатками товариств. Матеріали справи містять також копії податкових накладних щодо поставленого товару;
-   товар прийнято ТОВ "Леруа Мерлен Україна" без застережень щодо недоліків товару або товаросупровідних документів, актів невідповідності з приводу поставленого за видатковими накладними товару сторони не складали. Водночас оплату товару здійснено не було, що не заперечується ТОВ "Леруа Мерлен Україна";
-   18.02.2015 ТОВ "Факторинг Фінанс" (фактор) та ТОВ   "Скіф" (клієнт) укладено Договір факторингу (нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М, зареєстрований в реєстрі за № 293), предметом якого є здійснення фактором факторингу дебіторської заборгованості (права вимоги) клієнта по відношенню до третіх осіб (боржників, дебіторів), перелік яких наведений у додатку № 1 до цього договору, за зобов'язаннями за якими їх сума, строк вказані в реєстрах до цього договору;
-   відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Договору факторингу реєстри розрахункових документів прийнятих до факторингу є додатками до цього договору за умови підписання належним чином уповноваженими на те представниками сторін. Зразок форми, за якою мають складатися реєстри, наведений в додатку № 2 до цього договору;
-   згідно з пунктом 1.4 Договору факторингу клієнт уступає фактору грошові вимоги до дебіторів з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором по сплаті боргу клієнта у розмірах, які зазначені в реєстрах розрахункових документів, прийнятих до факторингу за цим договором і вказаних в додатку № 2 до договору факторингу. Якщо сума, отримана фактором від дебітора, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, забезпеченого уступкою прав грошової вимоги, клієнт зобов'язується сплатити фактору залишок боргу;
-   пунктом 2.1 Договору факторингу передбачено, що факторинг здійснюється шляхом відступлення клієнтом фактору прав вимоги до дебіторів відповідно до документів, що засвідчують право вимоги (накладні; акти виконаних робіт, послуг) внесених до реєстрів;
-   договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до 17.02.2016 включно, проте зобов'язання сторін, що виникли за цим договором, діють до моменту їх повного виконання (пункт 7.3 Договору факторингу; в редакції договору про внесення змін та доповнень від 17.02.2016 № 3);
-   договором про внесення змін та доповнень від 30.03.2016 № 4 затверджено додаток № 1 до Договору факторингу, яким передбачено у якості дебітора ТОВ   "Леруа Мерлен Україна" за Договором поставки з відстроченням платежу 30 календарних днів. ТОВ   "Леруа Мерлен Україна" належним чином повідомлене про укладення Договору факторингу, що підтверджується повідомленням про відступлення права вимоги (факторинг) за Договором поставки, яке підписане та скріплене печатками фактора, клієнта та дебітора. Повідомлення містило перелік видаткових накладних про поставку товару та інформацію щодо загальної вартості поставленого товару;
-   на підставі підписаних ТОВ "Факторинг Фінанс" та ТОВ   "Скіф" реєстрів № 189, 191 (ВП-0001257 від 05.10.2016 на суму 11 507,45 грн., ВП-0001373 від 05.10.2016 на суму 22 674,20 грн.), 192, 193, 194, 195, 196, 197, 199, 198, 200 за Договором факторингу позивачу відступлено право вимоги грошових коштів за товар, поставлений згідно з видатковими накладними на загальну суму 656 443,40 грн.
Причиною спору у справі стало питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором поставки, відступленої останньому третьою особою за Договором факторингу.
Відповідно до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з статтею 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар (пункт 1 частини першої статті 664 ЦК України).
Статтею 666 ЦК України встановлено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві
За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Таким чином, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов'язок передати у власність покупця певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу набуває право вимагати від постачальника передачі товару та зобов'язаний здійснити його оплату.
За результатами надання правової оцінки умовам Договору поставки судами попередніх інстанцій з'ясовано, що виникнення у покупця обов'язку з оплати товару поставлено в залежність від факту його поставки та реєстрації податкових накладних. Проте договір також унормовує порядок виставлення претензій щодо некомплектності, якості та отримання всіх необхідних документів на товар і саме дотримання цього порядку надає покупцю право не оплачувати товар до моменту виправлення постачальником виявлених недоліків. Так, у Договорі поставки сторони погодили, що:
-   право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару на етапі загального приймання товару (пункт 6.27);
- якщо видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, податкова накладна та/або рахунок на товари не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством України або умовам договору та/або додатків до нього та/або податкова накладна не зареєстрована у строки, передбачені законодавством України Покупець має право не оплачувати товар до моменту виправлення виявлених недоліків. Покупець зобов'язаний повідомити постачальника  електронною поштою або факсом про невідповідність документів та зафіксувати дати відправлення та отримання таких документів та повідомлень про їх невідповідність. В такому випадку відлік відстрочки платежу за поставлений товар починається з моменту надання постачальником виправлених документів (пункт 3.1.4);
- у разі відмови постачальника скласти податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальник зобов'язаний відшкодувати покупцю суму коштів у розмірі податкового кредиту, що втрачений ним у зв'язку з неналежним оформленням податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної. Таке відшкодування сплачується постачальником покупцю не пізніше 5 календарних днів з дати отримання відповідної претензії та/або рахунку-фактури (пункт 6.4).
За приписами 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Як було встановлено судами попередніх інстанцій, частина податкових накладних на поставлений товар не зареєстрована у встановленому законом порядку, що не заперечується ТОВ   "Скіф" та не спростовується сторонами. Водночас ТОВ   "Леруа Мерлен Україна" прийняло поставлений у жовтні - листопаді 2016 року товар без будь-яких заперечень та зауважень щодо товаросупровідних документів, повідомлення про те, що частина податкових накладних не зареєстровані у встановленому законодавством порядку покупець постачальнику не надіслав. Договором поставки передбачено відшкодування постачальником податкового кредиту в разі неналежного оформлення податкових накладних чи відсутності їх реєстрації, однак покупець із вказаною вимогою до нього також не звертався.
За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правомірного та обґрунтованого висновку про те, що відсутність реєстрації частини податкових накладних не звільняє покупця від обов'язку оплатити товар, на який він вже набув право власності та щодо якого не заявляв жодних претензій до постачальника, в тому числі претензій до супровідних документів.
Наведеним спростовуються відповідні доводи скаржника про те, що обов'язок з оплати поставленого товару не настав, у зв'язку з чим вони відхиляються судом касаційної інстанції.
Відповідно до 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (стаття 1078 ЦК України).
Згідно з статтею 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів з'ясовано, що з наявної у ТОВ "Леруа Мерлен Україна" перед ТОВ   "Скіф" заборгованості за Договором поставки у розмірі 665   153,79   грн. останнє відступило ТОВ "Факторинг Фінанс" за Договором факторингу на підставі відповідних реєстрів право вимоги заборгованості на суму 656   443,40 грн.
За таких обставин місцевий та апеляційний господарські суди, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дали необхідну оцінку, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, навівши в судових рішеннях зі справи необхідне мотивування, встановивши факти настання у ТОВ "Леруа Мерлен Україна" обов'язку з оплати отриманого товару, виникнення у ТОВ "Факторинг Фінанс" права вимагати сплати заборгованості від ТОВ "Леруа Мерлен Україна", дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ТОВ   "Леруа Мерлен Україна" на користь ТОВ "Факторинг Фінанс" заборгованості у розмірі 656   443,40 грн.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не впливають на них. 
Посилання ТОВ   "Леруа Мерлен Україна" на те, що направлені йому разом з повідомленням про відступлення права вимоги боргу реєстри були підписані лише з боку ТОВ "Факторинг Фінанс", а не обох сторін Договору факторингу, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та обґрунтовано ними відхилені як такі, що не спростовують факту передачі права вимоги до фактора, оскільки підтвердженням цього є підписані між фактором і клієнтом реєстри розрахункових документів, прийнятих до факторингу, які після їх підписання є додатками до Договору факторингу.
За приписами статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З огляду на наведене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги ТОВ "Леруа Мерлен Україна" без задоволення, а судових рішень першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У зв'язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи те, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, пов'язаних з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Рішення господарського суду міста Києва від 19.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 зі справи №   910/6708/17 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Леруа Мерлен Україна" - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                  Б. Львов

Суддя                                                                                                                  І. Булгакова

Суддя                                                                                                         В. Селіваненко