ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

03 квітня 2018 року 
справа №809/1227/17
адміністративне провадження №К/9901/593/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року у складі судді Григорука О. Б. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів Улицького В. З., Гулида Р. М., Кузьмича С. М. у справі № 809/1227/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Івано-франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - платник податків, позивач у справі) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 липня 2017 року за № 0027931307 та № 0027941307, якими позивачу, відповідно, збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку у розмірі 40 207, 52 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 10 051, 88 грн. та з податку на додану вартість у сумі 8 041,5 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2010,38 грн. 

13 жовтня 2017 року постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 27 липня 2017 року № 0027931307 та № 0027941307.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, внаслідок недоведеності податковим органом складу правопорушення, передбаченого підпунктом 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України і, відтак, безпідставності збільшення сум грошових зобов'язань з акцизного податку та податку на додану вартість.

18 грудня 2017 року відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

20 грудня 2017 року матеріали касаційної скарги передані до Верховного Суду, 22 грудня 2017 року ухвалою цього суду касаційну скаргу залишено без руху.

11 січня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 809/1227/17 з Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

24 січня 2018 року справа № 809/1227/17 надійшла на адресу Верховного Суду.

В касаційній скарзі податковий орган посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме положень частини 8 статті 264, пункту 2 статті 293 Митного кодексу України, підпункту 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

01 лютого 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якому він, погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.
28 серпня 2015 року ОСОБА_1 на підставі митної декларації 206050000/2015/400543 та первинних документів, передбачених чинним законодавством, здійснив митне оформлення вантажного автомобіля марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 316", номер кузова НОМЕР_3, об'єм циліндра двигуна 2143 см. куб., придбаного у Фірми ІнтерМ ГмбХ (Німеччина).

З 29 червня 2017 року по 30 червня 2017 року податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності при митному оформленні товару за митною декларацією 206020000/2015/400543 (у назві акта перевірки помилково вказано « 206050000/2015/400543»), за результатами якої складено акт № 678/09-19-13-04/2758415336 від 10 липня 2017 року.

27 липня 2017 року податковим органом на підставі акту перевірки та згідно пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийняті податкові повідомлення-рішення № 0027931307 та № 0027941307.

Податковим повідомленням-рішенням № 0027931307 за порушення вимог підпункту 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215, абзаців 1, 3 підпункту 214.1.2 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку у розмірі 40 207, 52 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 10 051, 88 грн. Правова підстава застосування штрафних (фінансових) санкцій не визначена.

Податковим повідомленням-рішенням № 0027941307 за порушення вимог абзацу «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 8 041,5 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2010,38 грн. Правова підстава застосування штрафних (фінансових) санкцій не визначена.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що склад податкових правопорушень, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, доводиться податковим органом з посиланням на неправильне декларування позивачем строку експлуатації розмитненого автомобіля, який на момент митного оформлення сягав понад 5 років.

Підставою такого висновку стала інформація, отримана від митних органів Федеративної Республіки Німеччина, про ймовірне підроблення даних про дати першої реєстрації в транзитних реєстраційних документах транспортних засобів, серед яких, вказано автомобіль, розмитнений позивачем 28 серпня 2015 року, яка відхилена судами попередніх інстанцій як така, що пливає на визначення строку попередньої експлуатації автомобілю. 

Щодо доводів касаційної скарги.
Склад правопорушення, передбаченого підпунктом 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215, абзацами 1, 3 підпункту 214.1.2 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України, полягає у неправильному визначенні грошового зобов'язання з акцизного податку та податку на додану вартість при ввезенні на митну територію України моторних транспортних засобів для перевезення вантажів.

Системне тлумачення норм підпункту 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215, абзаців 1, 3 підпункту 214.1.2 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України дозволяє прийти до висновку, що розмір акцизного податку та податку на додану вартість, які нараховуються при митному оформленні вантажних моторних транспортних засобів на митну територію України, визначається з урахуванням задекларованої митної вартості і коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а також строку попередньої експлуатації, встановлених на підставі документів, поданих до митного оформлення.

Оцінюючи обставини справи суди виходили з того, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суму акцизного податку, виходячи із строку попередньої експлуатації такого автомобіля, встановленого на підставі первинних реєстраційних документів. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов'язання під час здійснення митних процедур.

Сума податку на додану вартість з товарів, ввезених на митну територію України, визначається на підставі положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, з урахуванням розміру нарахованого і включеного до вартості товару акцизного податку. Відтак, збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість можливе за умови доведення податковим органом факту неправильного визначення акцизного податку.

Виходячи із змісту частини шостої статті 69 Митного кодексу України, донарахування сум податкових зобов'язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформацій під час митного оформлення.

Верховний Суд погоджується в висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність відповідачем наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставне збільшення грошових зобов'язань з акцизного податку та податку на додану вартість.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга митного органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі № 809/1227/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова
          
                                                                                                    І.Я.Олендер