ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2018 року 
Київ
справа №804/5129/17
адміністративне провадження №К/9901/30082/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шарапи В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року (головуючий суддя - Царікова О.В.)
та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року (головуючий суддя - Божко Л.А., судді - Лукманова О.М., Дурасова Ю.В.) у справі 
за позовом ОСОБА_3
до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
Короткий зміст позовних вимог.
1.           11 серпня 2017 року ОСОБА_3 (далі - скаржник) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області в якому просила:
1.1.          - визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нездійснення нарахування судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_3 з 01 січня 2017 року суддівської винагороди, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік";
1.2.          - зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести з 01 січня 2017 року перерахунок та виплату ОСОБА_3 суддівської винагороди за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2017 року з розрахунку 10 мінімальних заробітних плат, відповідно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 01 січня 2017 року , який становить 3200 грн. 00 коп., з урахуванням проведених раніше виплат.
2.          В обґрунтування позовних вимог скаржник зазначила, що відповідачем неправомірно здійснено нарахування їй суддівської винагороди як судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вказаний період з урахуванням посадового окладу в розмірі 16000,00 грн., із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не мінімальної заробітної плати, як це передбачено приписами ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
3.          Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, відмовлено в повному обсязі. 
4.          Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки норма п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ щодо розрахункової величини у розмірі 1600 грн., застосована відповідачем при нарахуванні скаржнику суддівської винагороди є чинною та у встановленому законодавством порядку не визнавалася не конституційною, відтак - відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати скаржнику суддівської винагороди за період з 01 січня 2017 року по 31 липня 2017 року з розрахунку 10 мінімальних заробітних плат ( 3200,00 грн.).
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.
5.          Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. 
5.1.          Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі №804/5129/17 залишено без змін.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).
6.           08 грудня 2017 року на адресу Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року.
7.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. 
8.          В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_3 вказує на те, що оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06 грудня 2016 року не внесено змін ні до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VII, ні до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в частині регулювання суддівської винагороди суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, а також не скасовані чинні норми права, які регулюють визначення суддівської винагороди, то, відтак - відсутні законодавчі підстави враховувати п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII при обчисленні розміру та нарахування суддівської винагороди.
9.           21 грудня 2017 року відповідачем на адресу суду касаційної інстанції надіслано заперечення, в якому зазначено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди скаржнику у іншому розмірі, який не передбачений Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII , а також від 07.07.2010 № 2453-VI, позаяк відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
10.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2017 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
11.           15 грудня 2017 року припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду.
12.          На виконання  пп. 4 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 разом з матеріалами адміністративної справи передані на розгляд Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.
13.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, касаційне провадження № К/9901/30082/18 (адміністративна справа № 804/5129/17) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду для розгляду даної касаційної скарги у наступному складі: судді - доповідача - Данилевич Н.А., суддів - Бевзенка В.М., Шарапи В.М.
14.          Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. 

15.          Указом Президента України від 07 листопада 2013 року № 620/2013 ОСОБА_4 призначено суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області строком на п`ять років.
16.          Наказом голови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2013 року № 54 ОСОБА_4 зараховано до штату вказаного суду.
17.          Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 19 грудня 2014 року, скаржником змінено прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_3. 

18.          ОСОБА_3 не проходила кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ.
19.          З матеріалів справи, зокрема - копії розрахункових листів за січень - липень 2017 року вбачається, що суддівська винагорода скаржнику у період з 01 січня 2017 року по 31 липня 2017 року розрахована виходячи із посадового окладу у розмірі 16000 грн., тобто із врахуванням п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ. 
20.          Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21.          Частина 2 статті 130 Конституції України: розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
22.          Частина 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VII (далі - Закон № 1402-VII): суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами.
23.          Пункт 1 частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII: базовий розмір посадового окладу для судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
24.          Пункт 22 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
25.          Пункт 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).
26.          Частина 3 статті 133 Закону № 2453-VІ: посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
27.          Стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII (далі - Закон №1801-VIII): установити в 2017 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень.
28.          Стаття 7 Закону №1801-VIII: установити в 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 грн.
29.          Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закону №1774-VII): мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.
30.          Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII: до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
31.          Стаття 3 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР): мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. 
32.          Частина 1 статті 8 Закону №108/95-ВР: держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
33.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
34.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

35.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

36.          Аналіз вищенаведених норм Конституції України, Закону №1402-VIII, Закону № 2453-VI із застосуванням Закону №1774-VIII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що розмір посадового окладу судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання становить 16  000 гривень. 
37.          Суд зазначає, що норми Закону №1774-VIII впливаючи на числове вираження розміру суддівської винагороди, безпосередньо не стосуються її визначення, позаяк ними врегульовано виключно порядок застосування мінімальної заробітної плати при обрахунку суддівської винагороди.
38.          Суд вважає, що нормами Закону №1774-VIII лише змінено підходи до визначення розміру мінімальної заробітної плати, зокрема, шляхом запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати при обрахунку розмірів посадових окладів, як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою. Оскільки Законом №1774-VIII не внесено зміни до Закону № 2453-VІ в частині розміру суддівської винагороди, а відтак її число залишилося сталим - 10 мінімальних заробітних плат.
39.          Суд зауважує, що положення Закону № 1774-VІІІ не втручаються у регулювання відносин судоустрою, проте, ними запроваджено саме зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути безпосередньо враховано при визначенні її величини.
40.          З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням судів попередніх інстанцій обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог скаржника. Позаяк під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, відповідач діяв у відповідності до приписів вищенаведених правових актів, а тому право скаржника на передбачений Законом № 2453-VI розмір суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу в 10 мінімальних заробітних плат, визначених ст. 8 Закону № 1801-VІІІ не порушене.  
41.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
42.          Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
43.          Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_3 безпідставними та правомірно спростованими судами попередніх інстанцій, а висновки судів першої та апеляційної інстанції - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
44.          Керуючись статтями 341,  343,  п.1ч.1.ст.349, 350,  355, 356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
45.          Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
46.          Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року залишити без змін.
47.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Головуючий суддя                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                           В. М. Бевзенко 
                                                                                                    В.М. Шарапа