ПОСТАНОВА
Іменем України

14 лютого 2018 року 
місто Київ
справа № 810/2411/16
провадження № К/9901/3609/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу 
за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним розпорядження, поновлення на посаді та стягнення втраченого заробітку, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду, прийняту 2 вересня 2016 року у складі головуючого судді Брагіної О. Є., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, постановлену 2 листопада 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Кобаля М. І., суддів: Епель О. В., Карпушової О. В.,
у с т а н о в и в :
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області (далі - Бориспільська РДА), голови Бориспільської РДА ОСОБА_2, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:
визнати незаконним розпорядження голови Бориспільської РДА від 31 травня 2016 року № 305 в частині ліквідації в штатному розписі апарату районної державної адміністрації сектору мобілізаційної роботи; 
поновити її на посаді завідувача сектору мобілізаційної роботи Бориспільської РДА;
стягнути з місцевого бюджету частину втраченого заробітку в розмірі 4 761,33 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 гривень, судовий збір у розмірі 551,20 гривень.
Позов мотивований твердженням позивача про порушення її трудових прав з огляду на ліквідацію в штатному розписі Бориспільської РДА сектору мобілізаційної роботи та введення на його заміну посади головного спеціаліста з питань мобілізаційної роботи.
Київський окружний адміністративний суд постановою від 2 вересня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року, в позові відмовив.
У своїй касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та направити справу на новий судовий розгляд.
Заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не надійшло.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Суди попередніх інстанцій установили, що 31 травня 2016 року голова Бориспільської РДА видав розпорядження № 305 «Про упорядкування структури апарату та затвердження штатного розпису апарату Бориспільської РДА», згідно з пунктом 2.1 якого в штатному розписі апарату Бориспільської РДА ліквідовано сектор мобілізаційної роботи у складі двох одиниць: завідувача сектору та інспектора з питань мобілізаційної роботи.
Пунктом 3 зазначеного розпорядження введено до штатного розпису Бориспільської РДА на підставі вивільнених штатних одиниць посади: головного спеціаліста з питань мобілізаційної роботи та провідного інспектора відділу організаційно-інформаційної діяльності та комунікацій із громадськістю.
Пунктом 7 цього ж розпорядження начальнику відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Бориспільської РДА доручено розробити новий штатний розпис, який увести в дію з 1 травня 2016 року.
За даними штатного розпису на 2016 рік, затвердженого 6 червня 2016 року заступником голови - керівником апарату Київської обласної державної адміністрації, введеного в дію з 1 травня 2016 року, головному спеціалісту з питань мобілізаційної роботи встановлено оклад на рівні 2585 грн.
16 червня 2016 року головою Бориспільської РДА винесено попередження ОСОБА_1 про зміну організаційної структури апарату адміністрації з пропозицією переведення на посаду головного спеціаліста з питань мобілізаційної роботи апарату Бориспільської РДА, з яким позивач ознайомлена 29 червня 2016 року.
Вважаючи згадане розпорядження голови Бориспільської РДА незаконним у частині ліквідації в штатному розписі апарату районної державної адміністрації сектору мобілізаційної роботи, позивач звернулась до суду.
При цьому на час звернення до суду ОСОБА_1 продовжувала обіймати посаду завідувача сектору мобілізаційної роботи в апараті Бориспільської РДА.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що голова Бориспільської РДА, видаючи оскаржуване розпорядження, діяв у межах своїх повноважень і не допустив порушень закону.
Зазначена позиція підтримана і Київським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
Верховний Суд погоджується з такими висновками судів і вважає їх такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.
Надаючи оцінку доводам позивача стосовно її незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо законності оскаржуваного розпорядження голови Бориспільської РДА від 31 травня 2016 року № 305, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 118 Основного Закону України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.
Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 4 лютого 2006 року № 995-VIII, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин), згідно з частиною другою статті 5 якого у межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.
Відповідно до частини першої статті 6 указаного Закону на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.
Згідно з частиною четвертою статті 44 цього ж Закону голова місцевої державної адміністрації затверджує положення та визначає структуру апарату, призначає на посади і звільняє з посад керівників та інших працівників структурних підрозділів апарату.
Частинами першою-третьою статті 5 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 1 липня 2015 року № 570-VIII, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, обумовлено, що організація здійснення заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації і контроль за здійсненням цих заходів в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які мають мобілізаційні завдання (замовлення), покладаються на їх мобілізаційні підрозділи або призначених працівників з питань мобілізаційної роботи.
Мобілізаційні підрозділи (працівники з питань мобілізаційної роботи) є складовою частиною системи управління мобілізаційною підготовкою.
Структура і штати мобілізаційних підрозділів центральних і місцевих органів виконавчої влади визначаються з урахуванням характеру та обсягу мобілізаційної роботи керівником відповідного органу виконавчої влади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 5 указаного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27 квітня 2006 року № 587 «Про затвердження типового положення про мобілізаційний підрозділ органу державної влади, іншого державного органу», згідно з абзацами першим, другим пункту 2 якої в органі державної влади, у тому числі в урядовому органі державного управління, який діє у складі центрального органу виконавчої влади, а також в іншому державному органі, мобілізаційний підрозділ утворюється, якщо орган має мобілізаційне завдання (замовлення) або якщо цього вимагає характер та обсяг мобілізаційної роботи. В іншому разі у зазначених органах призначається окремий працівник з питань мобілізаційної роботи.
В аспекті названого підзаконного нормативно-правового акту суди попередніх інстанцій установили відсутність на час виникнення спірних правовідносин відповідних умов, за яких Бориспільська РДА може мати мобілізаційний підрозділ.
Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що голова Бориспільської РДА, видаючи розпорядження від 31 травня 2016 року № 305, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В іншій частині суд зауважує таке.
Частина шоста статті 43 Конституції України, якій кореспондує стаття 5^1 Кодексу законів про працю України, гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Як установлено судами та вже зазначено, на час звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 продовжувала роботу на посаді завідувача сектору мобілізаційної роботи Бориспільської РДА.
При цьому підстави позову в частині порушення трудових прав позивача зводяться виключно до наведеної вище незгоди із змінами в структурі апарату Бориспільської РДА.
Отже, відсутні підстави вважати обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення її на роботі.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною третьою статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Частиною першою статті 350 цього ж Кодексу закріплено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, підстави для їх скасування відсутні, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а згадані судові рішення - без змін.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович

Судді                                                                                                    О. В. Білоус

                                                                                                    Т. Г. Стрелець