ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року 
м. Київ

Справа №  911/2066/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Н.А.,

розглянувши касаційну скаргу Селянського (Фермерського) господарства "Обрій" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2017 у справі 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське", 2) Селянського (Фермерського) господарства "Обрій", 3) Комунального підприємства Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агентство", 4) Комунального підприємства Миронівської районної ради "Миронівка-реєстр" про визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та відновлення права їх оренди,  

за участю представників:
від позивача  - Лесечко О.М., адвокат,
від відповідача   1 - не з'явилися,
від відповідача   2 - Коноваленко Є.Л., адвокат, Кришньов О.М., керівник,
від відповідача   3 - не з'явилися,
від відповідача   4 - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" (далі - ТОВ "СП "Козин") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське"  (далі - ТОВ "СП "Маслівське", відповідач 1) та Селянського (Фермерського) господарства "Обрій" (далі - СФГ "Обрій", відповідач 2) про, з урахуванням уточнення позову, скасування реєстраційних дій, вчинених з 13.01.2017 по 04.07.2017 щодо реєстрації речових прав стосовно земельних ділянок ТОВ "СП "Маслівське", скасування записів про право оренди земельних ділянок СФГ "Обрій", визнання недійсними та скасування рішення про припинення іншого речового права, а саме права оренди земельних ділянок з ТОВ "СП "Маслівське". 

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2017 у справі № 911/3691/16 заборонено іншим особам, в тому числі ОСОБА_7 вчиняти дії щодо відчуження майнових прав та майна ТОВ "СП "Маслівське", що обліковується на балансі ТОВ "СП "Маслівське" та у відповідності із статутом, станом на 28.10.2013 на суму                958 415,13 грн.

Водночас, ОСОБА_6, який був керівником ТОВ "СП "Маслівське" до 30.05.2017 та є керівником СФГ "Обрій" по теперішній час, під час дії ухвали Господарського суду Київської області від 13.01.2017 у справі                   № 911/3691/16, про наявність якої він був обізнаний, здійснив відчуження майнових прав, а саме: права оренди на земельні паї (ділянки), що обліковувались на балансі ТОВ "СП "Маслівське".

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.07.2017 (суддя Горбасенко П.В.) позов задоволено частково, скасовано реєстраційні дії, вчинені з 13.01.2017 - 04.07.2017 щодо реєстрації речових прав стосовно земельних ділянок ТОВ "СП "Маслівське" згідно переліку, у задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем 1, в порушення судової заборони вчиняти дії щодо відчуження майнових прав та майна ТОВ "СП "Маслівське", яка встановлена ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2017 у справі № 911/3691/17, здійснено відчуження на користь відповідача 2 права оренди орендованих відповідачем 1 земельних ділянок. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про порушення прав позивача реєстрацією КП Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агентство" та КП Миронівської районної ради "Миронівка-реєстр" за відповідачем 2 права користування спірними земельними ділянками, яке підлягає судовому захисту.

Постановою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 у складі: Разіної Т.І., Тищенко О.В., Яковлєва М.Л. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

СФГ "Обрій" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

У судовому засіданні представники відповідача - 2 підтримали вимоги касаційної скарги.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, а також тим, що дія ухвали від 13.01.2017 у справі              № 911/3691/17 не може поширюватись на предмет спору у даній справі; відсутні будь-які дані, що доводять внесення права оренди земельних ділянок до статутного капіталу відповідача 1; відсутні підстави для висновку про відчуження майнових прав, оскільки матеріали справи свідчать про припинення договорів оренди та укладення нових.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Представник ТОВ "СП "Козин" у судовому засіданні просить судові рішення попередніх судових інстанцій залишити без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість. При цьому заявник наголошує, що директор ТОВ "СП "Маслівське" був обізнаний про наявність судової заборони на відчуження майнових прав, проте уклав спірні правочини.

Клопотання представника ТОВ "СП "Козин" про встановлення нового строку для подання відзиву відхилено у зв'язку з тим, що до клопотання не додано доказів, що представник, який підписав клопотання є адвокатом, оскільки згідно з пунктом 3 частини першої статті 131^2 Конституції України в редакції Закону № 1401-VIII, тобто з 30.09.2016, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відзив ТОВ "СП "Козин" не враховується, оскільки поданий поза межами строку, встановленого Верховним судом в ухвалі 03.03.2018 про відкриття касаційного провадження для подачі відзивів.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 911/3691/16 заборонено іншим особам, в тому числі ОСОБА_7 вчиняти дії щодо відчуження майнових прав та майна ТОВ  "СГП "Маслівське", що обліковується на балансі ТОВ "СГП "Маслівське" та у відповідності зі статутом, станом на 28.10.2013 на суму 958 415,13 грн.

Посилаючись на вищезгадану ухвалу позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та відновлення права їх оренди.
Останньою заявою про уточнення позовних вимог від 27.07.2017 позивач просив скасувати реєстраційні дії, вчинені з 13.01.2017 по 04.07.2017 щодо реєстрації речових прав стосовно земельних ділянок ТОВ "СП "Маслівське", скасувати записи про право оренди земельних ділянок СФГ "Обрій", визнати недійсними та скасувати рішення про припинення іншого речового права, а саме права оренди земельних ділянок з ТОВ "СП "Маслівське". 

Колегія суддів зазначає, що згідно з частинами першою та другою статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; за змістом частини 3 наведеної вище статті, захист права здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За змістом статей 1 та 2 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільним законодавством регулюються цивільні відносини, тобто, відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, що й визначає правовий статус та відносини сторін, у яких існує спір про право в цивільних відносинах.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України (у відповідній редакції), а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України); господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов, як участь у спорі відповідних суб'єктів, наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.
Звертаючись з позовом про захист порушеного права (з урахуванням останнього уточнення позовних вимог від 27.07.2017), позивач послався на право на судовий захист свого цивільного права у зв'язку з його невизнанням відповідачем - 3 -  Комунального підприємства Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агентство".

Проте, дії відповідача - 3, у яких позивач вбачає порушення свого права, вчинено на виконання функцій, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів  виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; за частиною 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку,  встановленому цим Законом. 

Здійснюючи відповідні функції з державної реєстрації прав, орган державної реєстрації прав не перебував з позивачем у відносинах, заснованих на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності щодо спірного права оренди земельних ділянок.

Господарськими судами при розгляді справи не встановили яким чином КП Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агентство" міг не визнавати чи оспорювати права позивача, тобто яким чином відповідачем - 3 порушені права позивача в розумінні статей 1 та 2 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Щодо самої вимоги про скасування здійсненої державної реєстрації речового права, то колегія суддів зазначає, що пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено окремий спосіб захисту цивільного права або інтересу особи саме щодо органів державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових або службових осіб шляхом визнання незаконними рішення дій чи бездіяльності; суд може також захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частиною1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Стаття 396 ЦК України передбачає право особи на захист свого речового права на чуже майно за приписами Глави 29 ЦК України.

Таким чином, для задоволення вимог позивача про скасування здійсненої державної реєстрації з підстав її незаконності слід з'ясувати, в чому саме полягає порушене право позивача та незаконність дій відповідного органу, а також врахувати, що наслідком задоволення позовних вимог повинно бути відновлення порушеного права.

Наведеного судами попередніх інстанцій здійснено не було.

За змістом статей 1, 5, 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди землі на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України та договором оренди землі; за частиною 1 статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки є право, засноване на договорі. 

Разом з тим, статтями 125, 126 ЗК України (у відповідній редакції) встановлено правила, за яким право оренди земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього права, його оформлення відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тобто, з наведених вище норм вбачається, що право виникає після державної реєстрації, однак, на підставі договору.

Судами при вирішенні спору не встановлено чи виникло порушення права позивача у зв'язку з оформленим у вигляді договорів волевиявлення власників земельних ділянок щодо розпорядження цими земельними ділянками та чи може воно бути відновлено у обраний позивачем спосіб за умови чинності укладених договорів.

За наведених обставин висновки судів попередніх інстанцій не можна вважати такими, що відповідають вимогам статті 43 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017) щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 

Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) межі розгляду справи судом касаційній інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення щодо задоволення позову в частині відшкодування збитків підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, надати належну оцінку правовідносинам, що склались між сторонами всебічно, повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати.

Відповідно до приписів статті 129 частини 4 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Селянського (Фермерського) господарства "Обрій"  задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 та  рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2017 у справі                    № 911/2066/17 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Є.  Краснов

Судді:                                                                                                    Г.  Мачульський

                                                                                                     І. Кушнір