Постанова
Іменем України
15 березня 2018 року 
м. Київ
справа № 186/895/13
 
провадження № 61-469 св 17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -        Стрільчука В. А.,
 
суддів:                       Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),
                                    
                        Погрібного С. О.,
 
                        Ступак О. В.,
 
                                    УсикаГ. І.,

учасники справи: 
позивач - ОСОБА_4, 
представник позивача - ОСОБА_5,
відповідач 1  - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Першотравенську,
відповідач 2 - публічне акціонерне товариство «ДТЕК  Павлоградвугілля»
 
розглянув у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Першотравенську на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2016 року у складі колегії суддів: Калиновського А. Б., Гайдук В. І., Єлізаренко І. А., 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Першотравенську (далі - Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську), третя особа - публічне акціонерне товариство «ДТЕК  Павлоградвугілля» (далі - ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля»), про визначення розміру середньої заробітної плати, зобов'язання здійснити призначення і перерахунок страхової виплати. В подальшому ПАТ «ДТЕК «Павлорадвугілля» було залучено до участі у справі у якості відповідача, та до участі у справі було залучено третю особу - Павлоградську міжрайонну виконавчу дирекцію Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.
 
Позов мотивовано тим, що 29 липня 2008 року її звільнено з посади  машиніста котла ВСП шахта «Степова» ПАТ «ДТЕК  Павлоградвугілля» на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі станом здоров'я, що перешкоджав продовженню роботи. 27 листопада 2008 року встановлено факт її хронічного професійного захворювання, про що складено акт форми П-4. Висновком обласної МСЕК від 23 грудня 2008 року № 2 їй встановлено 25 % втрати професійної працездатності, після чого вона звернулася до відповідача за виплатою одноразової допомоги та щомісячної страхової суми. Разом з тим, їй необґрунтовано виключено із розрахунку середньої заробітної плати для визначення розміру страхової виплати премію за березень 2008 року у розмірі 84 грн та вартість лікування за рахунок підприємства у червні 2008 року у розмірі 2 133 грн 16 коп.
 
Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати вину Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Першотравенську у порушенні закону про страхування від нещасних випадків, встановити розмір середньої заробітної плати для призначення страхової виплати у розмірі 1 898 грн 54 коп. та зобов'язати Відділення ВД ФССНВУ в м. Першотравенську провести призначення з 22 грудня 2008 року щомісячної страхової виплати, прийнявши середню заробітну плату в розмірі 1 898 грн 54 коп. та виплатити недонараховану суму щомісячної страхової суми по день ухвалення рішення суду по даній справі чи зміни обставин, у відповідності до чинного законодавства.
 
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 3 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вартість путівки на оздоровлення, не входить до розміру середнього заробітку для нарахування страхових виплат, пов'язаних з втратою професійної працездатності. А також при розгляді даної справи ОСОБА_4 ніяких позовних вимог до підприємства - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яке фактично видало довідку про її середню заробітну плату для нарахування страхових виплат у зв'язку з втратою нею професійної працездатності, не заявляла, зазначивши підприємство третьою особою по справі.
 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. 
 
Зобов'язано Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати ОСОБА_4 із розрахунку середньої заробітної плати у розмірі 1 898 грн 54 коп. 
 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
 
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що нарахована ОСОБА_4 у розрахунковому періоді та оподаткована премія та вартість путівки на оздоровлення за рахунок коштів підприємством підлягали врахуванню при визначенні розміру середньої заробітної плати у сумі 1898 грн 54 коп. для призначення страхової виплати, Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську повинно здійснити перерахунок страхової виплати з урахуванням середньої заробітної плати позивача у сумі 1898 грн 54 коп.
 
Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2014 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 3 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що судами не встановлено, у якій формі нарахувань ОСОБА_4 отримала додаткове благо у розмірі 90 % вартості путівки - як заробітну плату чи безпосередньо шляхом отримання оплаченої підприємством у розмірі 90 % путівки на оздоровлення та чому ця сума не врахована при видачі довідки від  20 січня 2009 року № 32, враховуючи те, що за даними бухгалтерського обліку ПАТ «ДТЕК  Павлоградвугілля» сума у розмірі 2 133, 16 грн облікована за кодом виплати 438 (путівка на оздоровлення працівника за рахунок коштів підприємства). 
 
Крім того, позовні вимоги не мають уточнень про те, які саме страхові виплати та за який період підлягають перерахунку із врахуванням середньої заробітної плати у розмірі 1 898 грн 54 коп., що є необхідним для виконання такого судового рішення.
 
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. 
 
Прийнято середню заробітну плату (дохід)  ОСОБА_4, для призначення страхової виплати в зв'язку зі стійкою втратою працездатності в розмірі 1 898 грн 54 коп.
 
Зобов'язано Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську провести призначення з 22 грудня 2008 року щомісячної страхової виплати ОСОБА_4, прийнявши середню заробітну плату в розмірі 1 898 грн 54 коп., та виплатити недонараховану суму щомісячної страхової суми по день ухвалення рішення суду по даній справі чи зміни обставин, у відповідності до чинного законодавства. 
 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що до фонду додаткової заробітної плати належать як зарахована ОСОБА_4 премія у якості одноразового заохочення, не пов'язаного з конкретними результатами праці, так і вартість путівки на оздоровлення за рахунок коштів підприємства. Нарахована позивачеві у розрахунковому періоді та оподатковані премія та вартість путівки на оздоровлення за рахунок коштів підприємства підлягали врахуванню при визначенні розміру середньої заробітної плати у сумі 1 898 грн 54 коп. для призначення їй страхової виплати. 
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2016 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року залишено без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є правильними. 
 
28 вересня 2016 року Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних  кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про те, що премія та вартість путівки на оздоровлення входить до розміру середнього заробітку для нарахування страхових виплат, пов'язаних з втратою професійної працездатності. 
 
Крім того позивачем не заявлено вимог до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яке видало довідку про її середню заробітну плату для нарахування страхових виплат у зв'язку з втратою нею професійної працездатності, але фактично позивач оскаржує саме довідку про середню заробітну плату, яку виготовило підприємство ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».  
 
27 жовтня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у даній справі.
 
9 березня 2017 року ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дану справу призначено до судового розгляду.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини першої розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
15 грудня 2017 року справу № 186/895/13 та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
 
Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України  визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивача ОСОБА_4 29 липня 2008 року звільнено з посади машиніста котла (кочегара) ВСП шахта «Степова» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі станом здоров'я, що перешкоджав продовженню роботи.
 
27 листопада 2008 року встановлено факт її хронічного професійного захворювання, про що складено акт форми П-4.
 
Висновком обласної медико-соціальної експертної комісії від 23 грудня 2008 року № 2 позивачеві встановлено 25 % втрати професійної працездатності, після чого вона звернулася до відповідача Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську за виплатою одноразової допомоги та щомісячної страхової суми, які призначено їй, відповідно до постанов Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську № 0415/5667/5667/3 та № 0415/5667/5667/2 від 4 лютого 2009 року.
 
Для розрахунку страхових виплат взято середню заробітну плату позивача, згідно довідки ВСП шахта «Степова» ВАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 20 січня 2009 року № 32 за період із січня по червень 2008 року включно у розмірі 1 394 грн 76 коп.
 
Згідно з довідкою розмір нарахованої ОСОБА_4 заробітної плати у березні 2008 року складав 838 грн 63 коп., а у червні - 1 243 грн 32 коп. 
 
Однак, з врахуванням виданої раніше підприємством довідки для розрахунку виплат на випадок безробіття та розрахункових листів до заробітної плати позивача, вбачається, що у виплати не включено 84 грн у березні та 2 133 грн 16 коп. у червні 2008 року.
 
За даними ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» 84 грн у березні 2008 року нараховано позивачеві у якості премії під кодом 237 «Премії у зв'язку зі святковими днями, ювілейними датами», а у червні - 2 133 грн 16 коп. під кодом 438 у якості вартості путівки на санаторно-курортне лікування та оздоровлення за рахунок підприємства.
 
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності» (далі - Закон) передбачено, що одним із завдань страхування від нещасного випадку є відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків.
 
Згідно з положеннями пункту 1 статті 34 Закону сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.
 
Відповідно до статті 13 Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, які спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну або психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».
 
Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат, є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
 
Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001 року (далі - Порядок), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для застрахованих осіб є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.
 
Пунктом 11 статті 34 Закону встановлено, що при обчисленні середньомісячного заробітку враховуються основна і додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які включаються до фонду оплати праці і підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян та відповідно до пункту 7 Порядку, де середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється, виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до закону України «Про оплату праці», та підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
 
Довідка про розмір середньої заробітної плати ОСОБА_4 видавалася на запит відділення ВД ФССНВУ в м. Першотравенську за зазначений в ньому період, відповідно до вимог Порядку, середня заробітна плата за відповідний період була обчислена, виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно - правовими актами, прийнятими, відповідно до Закону України «Про оплату праці», та підлягають обкладанню прибутковим податком з громадян, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
 
Відповідно до  пункту 22 Порядку, зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 949 від 18 липня 2007 року, довідка про середню заробітну плату видається роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчої дирекції Фондів на підставі платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату.
 
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
 
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. 
 
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
 
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або, які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. 
 
Для оформлення страхових виплат на випадок безробіття, що має аналогічний до розрахунку страхових виплат від нещасного випадку й професійного захворювання порядок обрахунку середньомісячного заробітку потерпілого,  позивачу видано іншу довідку про середній заробіток від 17 січня 2013 року № 92/1, яка за той самий розрахунковий період січень-червень 2008 року визначає середній заробіток позивача у розмірі 1 898 грн 54 коп. За цією довідкою середню заробітну плату позивачеві обчислено з урахуванням премії за березень 2008 року у розмірі 84 грн та вартості путівки на оздоровлення у червні 2008 року у розмірі 2 133 грн 16 коп.
 
За змістом частини першої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, що діяла станом на 29 липня 2008 року), сума щомісячної  страхової  виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.
 
У разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду (частина друга статті 34 Закону).
 
Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної  його  частини)  визначається  згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина десята статті 34 Закону).
 
Відповідно до пункту 7 Порядку, у редакції, що діяла станом на 29 липня 2008 року), середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», та підлягають  обкладанню податком з доходів фізичних осіб, не враховуючи  передбачені  законодавством  пільги  щодо  сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися  страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного  соціального  страхування.
 
За змістом статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, чинній станом на 29 липня 2008 року), для цілей  цього  Закону під терміном «заробітна плата» розуміються також інші заохочувальні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
 
Відповідно до пункту 4.3.24 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як вартість путівок на відпочинок, оздоровлення  та лікування на території України платника податку або його дітей віком до 18 років, які надаються йому безоплатно або із знижкою (у розмірі такої знижки) професійною спілкою, до якої зараховуються профспілкові внески такого платника податку - члена  такої професійної спілки, створеної за законодавством України, або за рахунок коштів відповідного фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування.
 
Згідно з довідкою ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 20 жовтня 2014 року № 27, пункту 12.31 колективного договору, який діє на підприємстві, визначено, що в цілях оздоровлення працівників цілий рік поспіль, підприємство щомісячно перераховує грошові кошти на утримання санаторія-профілакторія «Самара». Отримання путівок в санаторій-профілакторій «Самара» проводиться протягом року на підставі заяви працівника. Вартість путівки для працівника складає 10 % вартості путівки.
 
Судами також встановлено, що відповідно до довідки підприємства від 19 грудня 2013 року № 3331 у червні 2008 року ОСОБА_4 було видано путівку за рахунок власних коштів підприємства. 10% вартості путівки утримано із заробітної плати ОСОБА_4, інші 90% вартості путівки нараховані у заробітну плату з відрахуванням відповідного податку. Додатково ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» повідомлено про підстави надання путівки з посиланням на пункт 12.31 колективного договору, тобто вказаною нормою передбачено, що з метою оздоровлення працівників підприємство перераховує грошові кошти на утримання та безперебійну роботу санаторію-профілакторію «Самара». Видача путівки здійснюється за пільговою вартістю у розмірі 10%.
 
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд  першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суди правильно виходили з того, що до фонду додаткової заробітної плати належать як зарахована ОСОБА_4 премія у якості одноразового заохочення, не пов'язаного з конкретними результатами праці, так і вартість путівки на оздоровлення за рахунок коштів підприємства.
 
Крім того, нарахована ОСОБА_4 у розрахунковому періоді та оподатковані премія та вартість путівки на оздоровлення за рахунок коштів підприємства підлягали врахуванню при визначенні розміру середньої заробітної плати у сумі 1 898 грн 54 коп. для призначення їй страхової виплати.
 
Позивач отримала додаткове благо у розмірі 90 % вартості путівки - як заробітну плату, що підтверджується даними бухгалтерського обліку ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - сума у розмірі 2 133 грн 16 коп. облікована за кодом виплати 438 (путівка на оздоровлення працівника за рахунок коштів підприємства), яка оподатковується та з якої справляються страхові внески.
Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не заявлено вимоги до відповідача ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, оскільки позовні вимоги фактично зводяться до встановлення вини  Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську щодо нарахування їй страхових виплат. 
Доводи касаційної скарги Відділення ВД ФССНВВПЗ у м. Першотравенську щодо залучення ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» до участі у справі у якості третьої особи, а не відповідача є необґрунтованими, оскільки при новому розгляді цієї справи позивачем було уточнено позовні вимоги, де серед іншого вона зазначила ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відповідачем.   
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Першотравенську залишити без задоволення.
 
Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2016 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | В. А. Стрільчук
Судді: | В. О. Кузнєцов
| С. О. Погрібний
| О. В. Ступак
| Г. І. Усик