ПОСТАНОВА
Іменем України

25 квітня 2018 року 
Київ
справа №804/15459/15
провадження №К/9901/10687/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 804/15459/15
за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, прийняту 13 липня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Кругового О.О., суддів: Нагорної Л.М., Юхименка О.В.,
в с т а н о в и в :
У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду (далі також - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:
визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року № 82-к «Про виконання рішення Ради суддів України від 26 жовтня 2012 року № 62» у частині, що стосується здійснення розрахунку суддівської винагороди за час перебування у щорічній основній відпустці виходячи із кількості робочих днів місяців, у яких надається відпустка;
зобов'язати Кіровоградський окружний адміністративний суд виплатити йому суддівську винагороду за 23 дні перебування у відпустках за період роботи з 06 травня 2012 року по 05 травня 2015 року;
стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини суддівської винагороди, у зв'язку із порушенням строків її виплати та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб.
Аргументуючи позовні вимоги позивач зазначав, що відповідач незаконно позбавив його оплати за 23 дні перебування у відпустках за період роботи з 06 травня 2012 року по 05 травня 2015 року, на підставі пункту 2 наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року № 82-к, оскільки суддівська винагорода має сталий розмір і не залежить від кількості робочих днів у місяці, за який вона сплачується, її розмір не залежить від того, чи перебуває суддя у відпустці або знаходиться у стані тимчасової працездатності. Протиправним вважається розрахунок суддівської винагороди під час перебування судді у відпустці у робочих днях, оскільки суддя в цей час не працює.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 14 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовив.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 13 липня 2016 року скасував постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 14 квітня 2016 року та прийняв нову про відмову у задоволенні позовних вимог.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати його рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржник не наводить належних підстав для того, щоб вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судами встановлено, що на підставі Указу Президента України від 11 квітня 2008 року № 342/2008, відповідно до наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду № 37-к від 06 травня 2008 року, ОСОБА_1, був призначений на посаду судді Кіровоградського окружного адміністративного суду строком на п'ять років.
28 серпня 2013 року відповідно до статті 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та на виконання рішення Ради суддів України від 26 жовтня 2012 року № 62 головою Кіровоградського окружного адміністративного суду було прийнято наказ № 82-К, у пункті 2 якого наказано фінансово-господарському відділу Кіровоградського окружного адміністративного суду здійснювати розрахунок суддівської винагороди за час перебування суддів у щорічній основній відпустці виходячи із кількості робочих днів місяців у яких надається - відпустка.
Вважаючи зазначений наказ відповідача та дії з проведення розрахунку суддівської винагороди за час перебування у відпустках протиправними позивач оскаржив їх до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем правомірно винесено оскаржуваний наказ та проведено розрахунок у відповідності до вимог норм чинного законодавства, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.
Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 130 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакцій чинній на час виникнення спірних відносин, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України, частиною першою статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), матеріальне та соціально-побутове забезпечення суддів, які є складовими статусу суддів, визначаються виключно законами України.
Пунктом 5 додатку 2 рішення Ради суддів України від 23 березня 2012 року № 18 визначено, що суддівська винагорода розраховується, як для щорічної оплачуваної відпустки, так і додаткової оплачуваної відпустки з урахуванням положень статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
У відповідності до статті 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. 
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.
В свою чергу, у відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у відповідній редакції, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів.
Отже, за період основної відпустки судді виплачується суддівська винагорода у розмірі передбаченому статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у розрахунку на кількість робочих днів перебування судді у відпустці протягом відповідного місяця, при цьому розмір суддівської винагороди повинен визначатися у розрахунку на кількість робочих днів місяця, у якому суддя знаходиться у відпустці.
Як вбачається з п. 2 оскаржуваного наказу №82-К голови Кіровоградського окружного адміністративного суду на виконання рішення Ради суддів від 26 жовтня 2012 року № 62, фінансово-господарському відділу Кіровоградського окружного адміністративного суду визначено здійснювати розрахунок суддівської винагороди за час перебування суддів у щорічній основній відпустці виходячи із кількості днів місяців у яких надається відпустка.
Відтак, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій що наказ № 82-К голови Кіровоградського окружного адміністративного суду в цій частині відповідає вимогам Закону.
Судами також встановлено, що за період з 06 травня 2012 року по 05 травня 2015 року позивачу була надана основна відпустка загальною кількістю 82 робочих дні відповідно до наказів голови Кіровоградського окружного адміністративного суду:
- від 01 червня 2012 року № 86-в - 12 робочих днів;
- від 08 жовтня 2012 року № 183-в - 1 день,
- від 22 березня 2013 року № 24-в - 2 робочих дні;
- від 28 березня 2013 року № 25-в - 2 робочих дні;
- від 19 червня 2013 року № 93-в - 3 робочих дні;
- від 27 червня 2013 року № 106-в/1 - 2 робочих дні;
- від 16 серпня 2013 року № 160-в - 6 робочих днів;
- від 09 вересня 2013 року № 177-в - перенесено щорічну основну відпустку тривалістю 7 календарних днів, з них 4 робочих;
- від 24 вересня 2013 року №188-в - 3 робочих дні;
- від 11 січня 2014 року №4-в - 3 робочих дні;
- від 30 травня 2014 року №89-в - 30 робочих днів;
- від 09 жовтня 2014 року №206-в/1 - 1 робочий день;
- від 12 листопада 2014 року №219-в - 1 робочий день;
- від 20 листопада 2014 року №230-в - 10 робочих днів;
- від 17 червня 2015 року №88-в - 10 робочих днів.
28 липня 2015 року згідно наказу № 101-к від 28 липня 2015 року та відповідно до Указу Президента № 419/2015 від 14 липня 2015 року позивача звільнено з посади судді Кіровоградського окружного адміністративного суду.
При звільненні позивачу виплачено компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за весь період роботи.
Аналізуючи встановлені судами обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності правових підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 
Водночас, правильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції ухвалюючи рішення допустив порушення норм процесуального права, що стало підставою для скасування його рішення, та прийняття нового судом апеляційної інстанції.
Так, у відповідності до приписів статті 27 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться в разі, якщо існують обставини, що викликають сумнів в його неупередженості.
Відповідно до статті 28 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), за наявності підстав, зазначених у статтях 27-29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.
З цих ж підстава їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач 13 квітня 2016 року заявляв відвід головуючому у справі судді Кононенко О.В. з підстав його упередженості щодо вирішення справи по суті позовних вимог.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 14 квітня 2016 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді залишив без задоволення, у зв'язку з відсутністю підстав, визначених статтею 27 КАС України, для відводу судді.
Між тим, наявні в матеріалах справи, зокрема фотокартки свідчать про існування тісних дружніх стосунків між головуючим у справі суддею Кононенко О.В. та головою Кіровоградського окружного адміністративного суду Мірошниченко В.С., посадовою особою, що видав оскаржуваний у справі наказ.
Одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд має створити такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, передбачених процесуальним законом.
Неупередженість та безсторонність суду, є обов'язковою ознакою судового процесу, який гарантує рівність учасників перед судом та гарантує право кожного на справедливий суд, зазначене в свою чергу кореспондує з обов'язком суду створити умови, що гарантують кожному учаснику судового процесу рівність в реалізації наданих йому прав.
Водночас, наявність у головуючого судді у даній справі дружніх стосунків з одним з учасників судового процесу, зокрема з особою, що видала оскаржуваний наказ, їх сумісне відвідання святкових заходів, тісне спілкування поза професійною сферою, є обставиною, що зумовлює виникнення сумнів в неупередженості та безсторонності суду, що у відповідності до приписів статей 27-29 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), є обов'язковою підставою для відводу (самовідводу) судді у справі.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що головуючим суддею першої інстанції було порушено вимоги норм процесуального права при вирішенні питання щодо відсутності підстав для відводу (самовідводу) судді, внаслідок чого справу було вирішено із порушенням принципу рівності учасників процесу перед судом, що і стало підставою для скасування рішення суду першої інстанції постановленого у відповідності до норм матеріального права.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильним, обґрунтованим, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 242, 243, 341, 343, 349, 350, 355 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                М.І. Смокович 
Судді                                                                                          О.В. Білоус
                                                                                          Т.Г. Стрелець