ПОСТАНОВА
Іменем України
27 березня 2018 року 
Київ
справа №815/2663/16
адміністративне провадження №К/9901/1673/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.
здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадор-Отель" 
на постанову Одеського     апеляційного адміністративного суду від 02.09.2017 (судді Домусчі С.Д., Коваль М.П., Кравець О.О.) 
у справі № 815/2663/16 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадор-Отель"   
до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області 
про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ
У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кадор-Отель"  (далі - Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - ДПІ). 

В обґрунтування  позовних вимог Товариство зазначило, що за наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт, в якому зазначено про порушення позивачем вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Не погодившись з висновками, викладеними в акті, позивач надав свої заперечення, проте ДПІ вони не були прийняті. Вважаючи, що відповідач в порушення приписів Податкового Кодексу України безпідставно відмовився прийняти заперечення до акту та дійшов помилкового висновку про наявність порушень чинного законодавства у діяльності Товариства, позивач просив визнати дії ДПІ протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 25.05.2016.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2016 (суддя Завальнюк І.В.) позов задоволено : визнано протиправними дії ДПІ щодо неприйняття до розгляду заперечень Товариства про результати фактичної перевірки від 06.05.2016 та скасовано податкові повідомлення - рішення від 25.05.2016 №0001441401 та №0001461401.

Постановою Одеського   апеляційного адміністративного суду від 02.09.2017 частково задоволено апеляційну скаргу ДПІ, скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нове рішення про часткове задоволення адміністративного позову: 
-          визнано протиправними дії ДПІ щодо не прийняття до розгляду заперечень Товариства на акт про результати фактичної перевірки від 06.05.2016, бланк № 000153;
-          скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 25.05.2016 №0001461401 про застосування штрафних санкцій в розмірі 47880 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
-          відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ від 25.05.2016 р. №0001441401 про застосування штрафних санкцій. Стягнуто на користь позивача у відшкодування судових витрат 2 097,42грн. 

Не погодившись з постановою апеляційного суду Товариство звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про часткову необґрунтованість заявленого адміністративного позову, не врахувавши при цьому тієї обставини, що на час прийняття оскаржуваного податкового-рішення сплив передбачений статтею 250 ГК України строк для застосування штрафних санкцій. Також судом неправильно оцінено надані позивачем докази, що підтверджують відсутність порушення положень закону зі сторони Товариства. 

ДПІ відзиву на касаційну скаргу не надало, що не перешкоджає розгляду справи.

21.12.2017 справу в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Постановою Верховного Суду від 06.03.2018 відмовлено в задоволенні касаційної скарги ДПІ на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2017 в частині, що стосувалась визнання протиправними дій відповідача щодо не прийняття до розгляду заперечень Товариства на акт про результати фактичної перевірки від 06.05.2016 та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ від 25.05.2016 №0001461401 про застосування штрафних санкцій в розмірі 47880 грн. за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». 

Таким чином, предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ від 25.05.2016 №0001441401.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної фактичної перевірки господарської одиниці «ресторан-готель; каса підприємства», що належить Товариству, відповідачем складено акт (довідку) від 06.05.2016 №202/15-32-14-06/39108978, примірник якого в той же день вручено головному бухгалтеру позивача. 

На підставі акту та викладених у ньому висновків щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства ДПІ 26.05.2016, крім іншого, прийнято податкове повідомлення-рішення №0001441401 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 50000 грн. за порушення п.6 гл.2 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

Свої дії щодо прийняття податкового повідомлення рішення №0001441401 ДПІ обґрунтовує тим, що перевіркою встановлено: не оприбуткування в касовій книзі готівкових коштів внесених 10.12.2014 року в касу Товариства; не оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі Товариства внесених 27.04.2016  року під час проведення контрольної розрахункової операції в сумі 5000 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг внормовано положеннями Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265), а порядок ведення операцій підприємств, що пов'язані з прийманням і видачею готівки, визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженими Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N637.

Здійснивши аналіз залучених до справи документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних доказів того, що позивачем у передбаченому законом порядку, було оприбутковано готівкові кошти в загальній сумі 5000 грн., отримані Товариством 10.12.2014, та грошові кошти в сумі 5000 грн., використані при здійсненні працівниками контролюючого органу контрольної розрахункової операції.
При цьому суд дав правильну критичну оцінку наданої позивачем роздруківці касової книги Товариства за 2014 рік та інформації, що містилась у касовій книзі за 2016 рік, навівши при цьому причини та обґрунтування за яким судом вказані докази не прийнято, і доводи касаційної скарги правильність висновків суду з цього приводу не спростовують та, по суті, зводяться до переоцінки проаналізованих судом апеляційної інстанції доказів.

Помилковими є посилання скаржника на те, що санкції за порушення правил ведення касових операцій із готівкою застосовано до Товариства поза межами встановленого статтею 250 ГК України строку.

Відповідно до частини 2 статті 250 ГК України дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів. 

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо подальшого удосконалення адміністрування податків і зборів» від 06.12.2012р. N5518-VI у статтю 15 Закону №265 внесено зміни та викладено її в наступній редакції :

Контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Водночас, пунктом 113.3 статті 113 Податкового Кодексу України обумовлено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відтак, положення статті 250 ГК України не застосовуються до правовідносин, що виникають в зв'язку з реалізацією Закону №265.

Правову позицію з цього питання висловлено Верховним Судом, зокрема у постанові від 06.02.2018 у справі №809/951/17 (К/9901/3204/17).

Також безпідставним є посилання скаржника на те, що за не оприбуткування грошових коштів, отриманих Товариством 10.12.2014 до позивача застосовано штрафні санкції також і податковим-рішенням №0001451401 від 25.06.2016, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що вказаним рішенням до позивача застосовано санкції за не оприбуткування в касовій книзі готівкових коштів внесених 10.12.2014 року в касу Товариства та за не оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі Товариства внесених 27.04.2016  року під час проведення контрольної розрахункової операції в сумі 5 000 грн.

Таким чином, доводи касаційної скарги Товариства не спростовують правильність висновків рішення суду апеляційної інстанції, не дають підстав вважати їх помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.
               
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.     

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, - 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кадор-Отель" залишити без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2017 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді                                     І.А. Гончарова   
  
                                              Р.Ф. Ханова

                                                                                                                           І.Я. Олендер