ПОСТАНОВА
Іменем України

04 квітня 2018 року 
Київ
справа №523/6540/16-а
провадження №К/9901/10493/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Смоковича М.І.,
суддів: Білоуса О.В.,  Стрелець Т.Г., 
розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 523/6540/16-а
за позовом ОСОБА_2 до інспектора 4-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Одесі Пушкаренко Сергія Сергійовича та Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Потапчука В. О., суддів: Жука С.І., Семенюка Г.В.,
в с т а н о в и в :
У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувсь до суду з адміністративним позовом до інспектора 4-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Одесі Пушкаренко Сергія Сергійовича та Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції в якому просив:
визнати дії інспектора 4-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Одесі Пушкаренко С.С. щодо складання постанови серії ПС2 №860648 від 04 травня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення незаконними;
визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №860648 від 04 травня 2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
В мотивування позову позивач зазначав, що 04 травня 2016 року, керуючи транспортним засобом Nissan Maxima номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Добровольского, 52, здійснив проїзд перехрестя на миготливий жовтий сигнал світлофора, оскільки в той момент не зміг зупинитися не вдаючись до екстреного гальмування. Однак, працівниками поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення частини другої статті 122 КУпАП, що полягає у здійсненні проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофору (червоний), чим порушено вимоги пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху України. 
Вважаючи постанову ПС2 №860648 від 04 травня 2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн неправомірною, ОСОБА_2 звернувсь до суду з вимогою про визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови.
Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 15 червня 2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 06 вересня 2016 року скасував постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 06 вересня 2016 року та позовні вимоги задовольнив.
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У касаційній скарзі Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги зазначали, що вина позивача є доведеною, в тому числі особистими поясненнями ОСОБА_2, що підтвердив проїзд перехрестя на забороняючий (жовтий) сигнал світлофора, крім того, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національній поліції, протокол не складається. 
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 травня 2016 року інспектором патрульної поліції Пушкаренко Сергійом Сергійовичем було складено постанову ПС 2 № 860648 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.
За змістом постанови 04 травня 2016 року позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Maxima номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Добровольского, 52, здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору (червоний), чим порушив вимоги пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що перехрестя проїжджав на жовтий сигнал світлофора, оскільки дорожнє покриття було з буграми і технічної можливості зупинитися не було.
Допитаний в судовому засіданні в першій інстанції в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_6 пояснив, що знаходячись в патрульному автомобілі звернув увагу на рух автомобіля на жовтий сигнал світлофору, періодично він відволікався на роботу з планшетом, однак коли вони під'їхали до перехрестя миготів зелений сигнал світлофору, і в цей час коли включився жовтий сигнал позивач перетинав перехрестя, чи включився в той момент червоний сигнал точно не пам'ятає.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору, однак, обґрунтованих доводів про неможливість зупинитися на миготливий зелений сигнал світлофору ним не подано. 
Згідно з нормами п.8.7.3. ПДД сигнали світлофора мають такі значення:
ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору (в оскаржуваній постанові зазначено червоний сигнал). Однак допущена помилка інспектором при зазначені складу правопорушення не може бути підставою для скасування постанови, оскільки проїзд перехрестя позивачем відбулося під час сигналу світлофора про заборону руху.
Таким чином, враховуючи обставини справи щодо порушення правил проїзду перехрестя, суд першої інстанції прийшов до висновку, що існують підстави для притягнення позивача до відповідальності, у зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Одеський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, виходив з того, що відповідачем не надано суду переконливих доказів вини позивача, крім цього, інспектором неправомірно на місці вчинення адміністративного правопорушення було прийнято оскаржувану постанову у справі без складання протоколу про вчинення правопорушення.
Верховний Суд в цілому погоджується із висновками суду першої інстанції, а рішення суду апеляційної інстанції вважає помилковим, з урахуванням такого.
Посилання суду апеляційної інстанції на статтю 258 КУпАП з підстав того, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач зобов'язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, колегія суддів вважає достатньо необґрунтованими, враховуючи наступне.
Аналіз положень частин першої - третьої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:
1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;
2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення.
Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за місцем вчинення, необхідно зазначити наступне.
У оскаржуваному рішенні суд апеляційної інстанції посилається на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення" прийняте до внесення змін у статтю 258 КУпАП.
Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.
Відповідно, висновки суду апеляційної інстанції про порушення відповідачем вимог ст.276, 283, 245, 268 КУпАП є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Враховуючи наведене та беручи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову є правильним.
Одеський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. 
З огляду на викладене, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року підлягає скасуванню, а постанова Суворовського районного суду міста Одеси від 15 червня 2016 року - залишенню в силі.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року скасувати.
Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 15 червня 2016 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          О. В. Білоус
                                                                                                                        Т. Г. Стрелець