ПОСТАНОВА
Іменем України

23 лютого 2018 року 
Київ
справа №752/8495/17
адміністративне провадження №К/9901/2581/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Шарапи В.М., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову  Київського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 (головуючий суддя - Собків Я.М., судді - Петрик І.Й., Сорочко Є.О.) у справі №752/8495/17 за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського 4 роти відділу патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції України в Київській області Константінова Романа Олексійовича третя особа Головне управління Національної поліції в Київській області  про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 21 квітня 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 4 роти патрульної поліції у м. Борисполі Головного управління національної поліції України в Київській області Константінова Романа Олексійовича (далі - відповідач), третя особа -  Головне управління національної поліції в Київській області (далі - третя особа), у якому просив:

- визнати протиправними дії  поліцейського 4 роти патрульної поліції у м. Борисполі Головного управління національної поліції України в Київській області Константінова Романа Олексійовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 19 квітня 2017 року у місті Борисполі;
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 19 квітня 2017 року серії АР №744492 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 (далі - заявник, скаржник) зазначив, що постанова не відповідає чинному законодавству України та підлягає скасуванню, оскільки складена з порушенням вимог КУпАП, а дії інспектора з цього приводу є протиправними. 

Постановою Голосіївського  районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року позов задоволено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що постанова серія АР №744492 від 18 квтіня 2017 року в справі про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена з порушенням норм адміністративного законодавства та вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, оскільки в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, а також не наведено який саме пункт Правил дорожнього руху України було порушено водієм, що слугувало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено. Суд прийшов до висновку, що  оскільки дорожній знак «Зупинку заборонено» був встановлений на тому боці дороги, де стояв автомобіль заявника, тобто зупинка була здійснена в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено», а аварійної ситуації, яка б зумовила зупинку, не виникло, то у відповідача були усі підстави для прийняття оскаржуваної постанови.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, заявник 11 грудня 2017 року звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати зазначене рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При цьому, в обґрунтування касаційної скарги заявник зазначив, що суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам ч. 2 ст.195 КАС України, взяв до уваги неналежні докази, необґрунтовано долучив їх до матеріалів справи, а також, не спростовуючи жодного беззаперечного висновку, встановленого судом першої інстанції, порушив вимоги процесуального закону, що мало наслідком прийняття необґрунтованого рішення у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2.

У відзиві на касаційну скаргу, отриманому судом 17 січня 2018 року,  відповідач проти змісту і вимог касаційної скарги заперечив та просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін. 

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Єдиний  порядок дорожнього рухуна всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. "в" п. 8.4 ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Інформаційно-вказівний дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Поняття  «зупинка» в розумінні ПДР  є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

<…> Зона дії знаків 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету <…>.

<…> Дія знаків 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені <…>.

За приписами ч. 1 ст. 122 КупАП <…> порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів <…>.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція) .

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
<…> Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП <…> .

Як встановлено судом першої інстанції, 19 квітня 2017 року капралом поліції 4 роти відділу патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області Константіновим Р.О. винесено постанову серія АР № 744492, в якій зазначено про те, що 19 квітня 2017 року о 18 год. 30 хв. в м. Бориспіль, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив   Правила дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, здійснених за результатами дослідження доказів  - відеозапису, який міститься в матеріалах справи, що відповідачем правомірно прийнято постанову  у справі про адміністративне правопорушення, вчинене не в автоматичному режимі  серії АР № 744492 від 19 квітня 2017 року про накладення на заявника адміністративного стягнення за порушення ПДР у межах санкції ч.1 ст. 122 КУпАП. 
Позаяк, дорожній знак «Зупинку заборонено» був розташований на боці дороги, де було заявником здійснено зупинку  автомобіля, то, відповідно, дана зупинка була здійснена в зоні дії зазначеного знаку. 

Відповідно до абз. 2 п. 5 Інструкції поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

З аналізу зазначених норм та з огляду на вчинення заявником адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке не входить до переліку обов`язкових випадків складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, дії відповідача щодо складення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є правомірними та такими, що здійснені у визначеному законом порядку.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши доводи, викладені скаржником в касаційній скарзі, суд не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Таким чином, враховуючи наявність складу адміністративного правопорушення, вчиненого заявником, і підтвердженого судом апеляційної інстанції, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, п.1 ч. 1 ст. 349, 350, 355, 356 КАС України, - 

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя                                                                                    Н. А. Данилевич 

Судді                                                                                                        В. М. Бевзенко

                                                                                                        В. М. Шарапа