Постанова
Іменем  України
 
21 лютого 2018 року
м. Київ
справа № 753/13105/15-ц
провадження № 61-2299св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова група «Апогей»,
відповідач - ОСОБА_1, 
треті особи: приватний нотаріус Пірієва О. С., приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року у складі судді Сухомлінова С. М. та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року у складі колегії суддів Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Махлай Л. Д.,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова група «Апогей» (далі - ТОВ «Промислова група «Апогей») звернулося до ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Пірієва О. С., приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Рідна») про визнання права власності та виключення майна з акта опису спадкового майна.
Позовна заява мотивована тим, що 04 лютого 2015 року ОСОБА_3 як співзасновник товариства передав до його статутного фонду автомобіль «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 помер. 
Позивач зазначає, що йому стало відомо про порушення кримінального провадження і оголошення Дарницьким РУГУ МВС України у місті Києві вказаного автомобіля у розшук. Посилаючись на те, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_1 є його син ОСОБА_1, та з метою недопущення включення вказаного автомобіля до спадкової маси, товариство просило суд: визнати за ним право власності на транспортний засіб «Hyundai Santa Fe» номер кузова НОМЕР_2, виключити транспортний засіб «Hyundai Santa Fe» номер кузова НОМЕР_2 з акта опису спадкового майна після смерті ОСОБА_3  
18 лютого 2016 року рішенням Дарницького районного суду міста Києва позов ТОВ «Промислова група «Апогей» задоволено частково.
Визнано за ТОВ «Промислова група «Апогей» право власності на автомобіль «Hyundai Santa Fe», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, реєстраційний номер кузова НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства 4 019 грн 40 коп. судових витрат. У решті позову відмовлено. 
Рішення районного суду мотивоване тим, що згідно зі статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» та п. 1.8 Статуту ТОВ «Промислова група «Апогей» товариство є власником майна, в тому числі майна, переданого товариству його учасниками. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач правомірно з підстав, передбачених статтею 392 ЦК України, звернувся до суду за захистом свого права власності, яке він набув у законному порядку.
Погоджуючись з рішенням районного суду, апеляційний суд, мотивуючи своє рішення, зазначив, що висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, відповідають встановленим у справі обставинам. 
У листопаді 2016 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 - представник ОСОБА_1, посилається на те, що суд не взяв до уваги висновок почеркознавчої експертизи від 01 червня 2016 року, згідно з яким в документах, на підставі яких було відчужено майно ОСОБА_3 та проведено державну реєстрацію збільшення статутного капіталу позивача, стоїть підпис, зроблений не ОСОБА_3, а іншою особою, з наслідуванням його підпису.
У січні 2017 року ОСОБА_5 - представник ТОВ «Промислова група «Апогей» звернувся до суду із запереченнями на касаційну скаргу, в яких зазначив, що товариство з підстав, передбачених статтею 115 ЦК України, є власником майна, переданого йому учасником товариства у власність як вклад до статутного капіталу, а тому судові рішення є законними та обґрунтованими. 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
16 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом установлено, що, згідно із статутом ТОВ «Промислова група «Апогей» ОСОБА_3 є співзасновником (учасником) цього товариства.
Згідно з довідкою Управління ДАІ ГУ МВС України в місті Києві автомобіль «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_3, зареєстрований        31 травня 2013 року за ОСОБА_3 (а. с. 34). 
Згідно з протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Промислова група «Апогей», учасники товариства на загальних зборах 04 лютого 2015 року вирішили збільшити статутний капітал за рахунок додаткового внеску ОСОБА_3 на суму 600 297 грн у вигляді двох автомобілів: «Chevrolet Tacuma» і «Hyundai Santa Fe»», які на підставі акта прийому-передання в той же день були прийняті позивачем відповідно до наказу (а. с. 110).
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3 Спадкоємцем після смерті            ОСОБА_3 є його син - ОСОБА_1 
23 лютого 2015 року було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів (а. с. 11-26).
Згідно з повідомленням Головного управління у місті Києві Дарницького районного управління від 25 травня 2015 року автомобіль «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_3, перебуває у базі даних розшуку на підставі заяви ОСОБА_1 в межах кримінального провадження.
Відносини стосовно майна господарського товариства регулюються нормами ЦК України, Господарським кодексом України (далі - ГК України) та Законом України «Про господарські товариства».
Статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.
Тому вклад до статутного фонду господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та не може входити до складу спадщини.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03 липня 2013 року № 6-61цс13, господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу (стаття 115 ЦК України, стаття 85 ГК України та стаття 12 Закону України «Про господарські товариства»). 
Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спірний автомобіль, позивач посилався на те, що транспортний засіб ймовірно може бути включено до акта опису спадкового майна та відповідно видане свідоцтво про право власності на транспортний засіб, який є власністю позивача.
Проте, судами попередніх інстанцій не встановлено наявність акта опису спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3, до якого включений спірний автомобіль «Hyundai Santa Fe».
Тому у суду не було передбачених статтею 392 ЦК України підстав для висновку про порушення відповідачем прав та інтересів позивача як власника спірного транспортного засобу, а відтак для визнання за ним в судовому порядку права власності на автомобіль.
Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.
З огляду на вищевикладене, висновки суду про те, що права                                ТОВ «Промислова група «Апогей» як власника майна, що було передано йому до статутного фонду, порушено, не відповідають встановленим обставинам у справі.
Розглядаючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає закону, зокрема положенням статті 16 ЦК України.
Відповідно до частини першої, третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки судами попередніх інстанцій неправильно застосовано закон, судові рішення відповідно до положень статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року скасувати.
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова група «Апогей» до ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Пірієва О. С., приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна», про визнання права власності та виключення майна з акта опису спадкового майна відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення районного суду та ухвала апеляційного суду втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко
| В. І. Журавель
| В. М. Коротун
| В. П. Курило