П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
            
27 лютого 2018 року
м. Київ
 
Справа № 800/492/17 (П/9901/66/18)
Провадження № 11-68сап18                         
       
Велика Палата Верховного Суду у складі:
Головуючого судді-доповідача ПрокопенкаО.Б.,
суддів Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., 
Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., ЛященкоН.П., Рогач Л.І., СаприкіноїІ.В., Ситнік О.М., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.,
 
за участю секретаря судового засідання Буц Т.А.,
позивача ОСОБА_14, 
представника відповідача - Гунченко О.А.,
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_14 на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 9 січня 2018 року (Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Гімона М.М., Стародуба О.П.,             Кравчука В.М.) про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_14 про забезпечення позову в адміністративній справіза його позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА
9 листопада 2017 року ОСОБА_14 подав до Вищого адміністративного суду України адміністративний позов до ВККС, у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення ВККС від 31 жовтня 2017 року                       № 114/зп17 про визнання такими, що успішно склали анонімне тестування з метою перевірки рівня загальних теоретичних знань кандидата на посаду судді у сфері права, володіння ним державною мовою, 700 осіб;
- зобов'язати ВККС вирішити питання про допуск ОСОБА_14 до анонімного тестування для перевірки рівня особистих морально-психологічних якостей.  
У листопаді 2017 року ОСОБА_14 подав клопотання про забезпечення позову, в якому просив заборонити ВККС вчиняти дії щодо оголошення результатів відбіркового іспиту в межах процедури добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного ВККС 3 квітня 2017 року, до вирішення його позову в цій справі.   
На обґрунтування свого клопотання ОСОБА_14 зазначив, що за умови продовження процедури добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, у разі задоволення його адміністративного позову про скасування рішення ВККС та зобов'язання вчинити певні дії - захист його прав або інтересів буде неможливим.
Відповідно до підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) та на підставі Закону України від                      3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»(далі - Закон  № 2147-VIII) справу за позовною заявою ОСОБА_14 передано до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, ухвалою цього суду від                              9 січня 2018 року прийнято до провадження.    
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 9 січня 2018 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_14 про забезпечення позову в адміністративній справі. 
Відмовляючи в задоволенні клопотання, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, пославшись на пункт 1 частини третьої                 статті 151 КАС, дійшов висновку, що рішення ВККС є актом, зупинення дії якого шляхом застосування відповідних заходів забезпечення позову не допускається.
За таких обставин Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає неможливим задоволення клопотання ОСОБА_14 про забезпечення позову шляхом заборони ВККС оголошувати результати відбіркового іспиту в межах процедури добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного ВККС 3 квітня 2017 року.
Не погодившись із цим рішенням, 16 січня 2018 року ОСОБА_14 подав до ВеликоїПалати Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і ухвалити нове рішення про задоволення його клопотання та вжиття заходів забезпечення позову.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_14 вказує на те, що ухвала не відповідає вимогам статті 242 КАС щодо законності й обґрунтованості судового рішення, а її зміст - статті 248 КАС, тому що в резолютивній частині ухвали не зазначено строку та порядку її оскарження.
ОСОБА_14 вважає, що посилання суду на положення пункту 1 частини третьої                                 статті 151 КАС є помилковим, оскільки  на час подання клопотання про забезпечення позову в листопаді 2017 року діяли норми КАС у редакції, чинній до 15 грудня                   2017 року, якими не було передбачено обмежень щодо забезпечення позову шляхом заборони ВККС вчиняти дії, у тому числі й зупиняти дію рішення. Відповідно до частини четвертої статті 3 КАС закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх виконання, не має зворотної дії в часі. 
Крім того, ОСОБА_14 в апеляційній скарзі вказує на порушення передбаченого частиною першою статті 154 КАС строку розгляду його клопотання про забезпечення позову.
ВККС у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти вимог скаржника й зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в цій справі ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшовши висновку про неможливість задоволення клопотання про забезпечення позову шляхом заборони ВККС вчиняти дії, спрямовані на оголошення результатів відбіркового іспиту в межах процедури добору кандидатів на посаду судді місцевого суду. 
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані на противагу їм аргументи представника ВККС, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду переглянула оскаржуване судове рішення й не виявила порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати та направити справу на новий розгляд.
Згідно вимогам частин першої - четвертої статті 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Розглядаючи клопотання позивача про забезпечення його позову шляхом заборони ВККС оголосити результати відбіркового іспиту в межах процедури добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного ВККС 3 квітня 2017 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зробив висновок, що забезпечення позову в такий спосіб не допускається. 
При цьому суд у мотивувальній частині ухвали послався на пункт 1 частини третьої                  статті 151 КАС, яким передбачено пряму заборону щодо забезпечення позову шляхом зупинення актів, зокрема, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, та встановлення для них заборони або обов'язку вчиняти певні дії.
Як убачається з матеріалів справи, клопотання про забезпечення позову шляхом заборони ВККС оголосити результати відбіркового іспиту в межах процедури добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного ВККС 3 квітня 2017 року,              ОСОБА_14 подав 9 та 28 листопада 2017 року, тобто до набрання чинності КАС на підставі Закону № 2147-VIII.
Відповідно до підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; позовні заяви щодо оскарження рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарної палати, які подані до Вищого адміністративного суду України та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Великої Палати Верховного Суду і розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За таких обставин право клопотати про забезпечення позову, порядок подання заяви про це, форма та зміст заяви, строк і умови її подання регулювалися положеннями                 статей 117, 118 та іншими КАС у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, тобто на час подання клопотання.
Разом з тим клопотання про забезпечення позову, відповідно до вимог підпункту 5              пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС розглядається за правилами КАС, що діють на час ухвалення рішення судом.
Підстави забезпечення позову передбачено статтею 150 КАС. Відповідно до частин першої та другої згаданої норми суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. 
Пунктом першим частини третьої статті 151 КАС передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та встановлення для них заборони або обов'язку вчиняти певні дії.
Зурахуванням особливостей публічно-правових відносин, які є предметом оскарження у цій справі, право на забезпечення адміністративного позову може бути обмежене. 
Регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).
Неможливість застосування судом заходів забезпечення позову у виключних випадках не є обмеженням конституційного права громадян на судовий захист.
У такому разі ВеликаПалата Верховного Суду вважає, що оскаржувану ухвалу постановлено судом згідно з вимогами КАС, що діяли на час ухвалення рішення, з урахуванням положення підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС.
Доводи скаржника про порушення судом норм процесуального права не можна вважати такими, що дають підстави для скасування судового рішення, оскільки відповідно до положення абзацу другого частини другої статті 317 КАС порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Крім того, вказані ОСОБА_14 порушення норм процесуального права, а саме             статей 155, 242, 248 КАС, з огляду на вимоги частини третьої статті 317 КАС не є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд прийняв правильне по суті процесуальне рішення, тому немає підстав для скасування ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 9 січня 2018 року.
Керуючись статтями 242, 266, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1.  Апеляційну скаргу ОСОБА_14 на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 9 січня 2018 року про відмову в задоволенні його клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі за його позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення, а ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 9 січня 2018 року - без змін.
2.  Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
У повному обсязі постанова складена 5 березня 2018 року.
Головуючий суддя-доповідач | О.Б. Прокопенко
Судді:                                            Н.О. Антонюк | Н.П. Лященко
С.В. Бакуліна | Л.І. Рогач
В.В. Британчук | І.В. Саприкіна
Д.А. Гудима | О.М. Ситнік
В.І. Данішевська | О.С.Ткачук
О.С. Золотніков | В.Ю. Уркевич
О.Р. Кібенко | О.Г. Яновська
Л.М. Лобойко |