ПОСТАНОВА
Іменем України

13 березня 2018 року 
Київ
справа №816/688/16
адміністративне провадження №К/9901/33074/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2016 (головуючий суддя - Канигіна Т.С.)
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 (головуючий суддя - Дюкарєва С.В., судді - Жигилій С.П., Перцова Т.С.) 
у справі № 816/688/16
за позовом Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія»
до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області
про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

в с т а н о в и в:

11 травня 2016 року Спільне підприємство «Полтавська газонафтова компанія» звернулося до суду з позовом до Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - Полтавська ОДПІ) про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.12.2015 № 0001921500, № 0001931500, № 0001941500.

02.08.2016 та 16.11.2016 позивач подав до суду заяви про зупинення провадження у справі.

Полтавський окружний адміністративний суд ухвалою від 17.11.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016, зупинив провадження у справі до прийняття та набрання законної сили рішенням Постійного арбітражного суду у справі № 2015-11.

Судові рішення обґрунтовані тим, що оскільки предметом розгляду справи № 2015-11 у Постійному арбітражному суді є питання правомірності збільшення рентної плати до 55% відносно позивача, то дана справа № 816/688/16 та справа № 2051-11 є взаємопов'язаними, а тому справа за позовом Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» до Полтавської ОДПІ про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень не може бути розглянута до набрання законної сили рішенням Постійного арбітражного суду у справі № 2015-11.

Не погодившись із зазначеними ухвалами судів попередніх інстанцій, Полтавська ОДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвали судів попередніх інстанцій, які перешкоджають подальшому розгляду справи і направити справу № 816/688/16 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги Полтавська ОДПІ зазначила, що матеріали справи не містять доказів наявності справи адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства за участю позивача, яка була перешкодою для розгляду даної адміністративної справи № 816/688/16, як того вимагає імперативна норма п. 3 ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) (у редакції, що діяла станом на дату прийняття рішень судами попередніх інстанцій). 

Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

03.03.2018 справу в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС (в редакції, що діє з 15.12.2017) передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 КАС, яким передбачено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі перегляду ухвал судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2015 Полтавська ОДПІ провела камеральну перевірку податкового розрахунку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, поданого Спільним підприємством «Полтавська газонафтова компанія» за І квартал 2015 року, за результатами якої склала акт №155/1501/20041662 від 11.12.2015.

У висновках вказаного акта перевірки встановлено порушення позивачем          пункту 252.20 статті 252 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у І кварталі 2015 року у розмірі 2915486,15 грн., на підставі чого Полтавська ОДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення від 30.12.2015 № 0001921500, № 0001931500, № 0001941500.

Не погодившись з прийнятими відповідачем 30.12.2015 податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду. 

Крім того, вважаючи, що підвищення ставок рентної плати до 55% є порушенням Україною своїх зобов'язань із захисту та гарантування іноземних інвестицій, позивач ініціював міжнародний арбітражний розгляд, який здійснюється Постійно діючим арбітражним судом у місті Лондон, Великобританія у справі № 2015-11 за угодою між Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії та Урядом України про сприяння та взаємний захист інвестицій, підписаною 10.02.1993; Договором до Енергетичної Хартії; Угодою про сприяння і взаємний захист інвестицій між Королівством Нідерландів і Україною, підписаною 14.07.1994 і Арбітражним регламентом Комісії ООН з права міжнародної торгівлі, 2010 року («Регламент ЮНІСТРАЛ») між ДжейКейІкс ОЙЛ енд ГЕС ПіЕлСі, Полтава Гес Б.В. і Полтавською газонафтовою компанією та Україною (Відповідач).

В межах арбітражного розгляду 14.01.2015 Надзвичайний арбітр професор Рудольф Дольцер прийняв надзвичайне рішення в арбітражному розгляді ТПС ЕА/2015/002, яке визнано та приведено до виконання в Україні ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 08.06.2015, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.05.2016. У резолютивній частині надзвичайного рішення передбачено: «Відповідачу утриматися від встановлення роялті за видобування газу компанією ПГК за ставкою, що перевищує 28%, яка встановлена Податковим кодексом України до 31 липня 2014 року».

Також 23.07.2015 Надзвичайний арбітр професор Рудольф Дольцер прийняв також Рішення про забезпечувальні заходи, відповідно до якого в очікуванні Остаточного рішення у справі № 2015-11: (1) Відповідач не повинен здійснювати жодних дій з метою збору рентної плати за видобування газу ПГНК (а саме рентної плати, яка підлягає сплаті і не сплачена на дату цього Рішення або за якою строк платежу настає в подальшому) понад ставку 28%, яка діяла до 03 серпня 2014 року; (2) Відповідач повинен утримуватися від накладення арешту на активи позивачів, або накладення податкової застави чи іншого обтяження предметом яких були б активи позивачів, у зв'язку з будь-якою сумою рентної плати, вказаної у пункту (1); (3) Позивачі повинні негайно інформувати відповідача у письмовій формі про будь-які дії, що вживаються або пропонуються будь-ким з них, які могли б призвести до зменшення чистої вартості ПГНК до рівня нижче 34 мільйонів доларів США".

Відповідно до статті 26 (8) Договору до Енергетичної Хартії і статті 34 (2) Регламенту ЮНСІТРАЛ сторона справи має виконувати рішення суду (в даному разі Рішення про попередні заходи) невідкладно і без будь-яких інших процедур, тобто не потребує визнання і приведення до виконання в Україні. 

Задовольняючи клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суди виходили з того, що неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №2015-11 Постійним арбітражним судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються в справі №2015-11, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиційне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом у даній справі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС (у редакції, що діє з 15.12.2017), який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 156 КАС (у редакції, що діяла до 15.12.2017), суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження, оскільки у суду першої інстанції є можливість надати оцінку зібраним у справі доказам та при перевірці правомірності прийняття Полтавською ОДПІ податкових повідомлень-рішень від 30.12.2015 застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, врахувавши при цьому рішення Постійного арбітражного суду від 14.01.2015 та від 23.07.2015 у справі №2015-11.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга Полтавської ОДПІ підлягає задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню.

Керуючись статтями 139, 345, 349, 351, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 скасувати, а справу № 816/688/16 направити для продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду.

Стягнути із Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» (ідентифікаційний код 20041662) на користь Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області сплачений судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (Дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                         І.Я. Олендер

    Р.Ф. Ханова