ПОСТАНОВА
Іменем України

04 квітня 2018 року 
Київ
справа №661/689/16-а
провадження №К/9901/8755/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Смоковича М.І.,
суддів: Білоуса О.В.,  Стрелець Т.Г., 
розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_2 до Новокаховської міської ради Херсонської області, Новокаховського міського голови Коваленка Володимира Івановича про визнання протиправними дій щодо ненадання інформації, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Семенюк Г. В., суддів: Потапчук В. О., Жук С. І.,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Новокаховської міської ради Херсонської області, Новокаховського міського голови Коваленка Володимира Івановича про визнання незаконними дії у ненаданні інформації на запити від 20 січня 2016 року та від 29 січня 2016 року про надання йому завірених копій рішень та розпоряджень з листопада 2015 року по 28 січня 2016 року.
В мотивування позову позивач зазначає, що 20 січня 2016 року та 29 січня 2016 року ним подано письмові запити на ім'я міського голови Коваленка В. І. відповідно до статей 3, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" з проханням надати завірені копії рішень виконавчого комітету Новокаховської міської ради та розпоряджень Новокаховського міського голови за період з листопада 2015 року по 28 січня 2016 року.
Проте, відповідачем відмовлено у наданні інформації, надавши лист щодо неконкретизування інформації та незазначення номеру, дати та назви запитуваних документів позивачем, що не відповідає вимогам названого Закону. 
Вважаючи відмову у наданні інформації неправомірною, ОСОБА_2 звернувсь до суду з вимогою визнати дії відповідачів незаконними.
Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Новокаховської міської ради Херсонської області у ненаданні інформації на запити ОСОБА_2 від 20 січня 2016 року щодо надання завірених копій рішень Виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області за період з листопада 2015 року по 28 січня 2016 року та від 29 січня 2016 року щодо надання завірених копій розпоряджень Новокаховського міського голови за період з листопада 2015 року по 28 січня 2016 року.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Свою касаційну скаргу позивач мотивує тим, що суд апеляційної інстанції  неправильно застосував до оцінки відповідності запитів позивача вимоги пункту 2 частини п'ятої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Водночас представник Новокаховської міської ради Херсонської області у запереченнях вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 січня 2016 року та 29 січня 2016 року позивач звернувсь до Новокаховського міського голови Коваленка Володимира Івановича із письмовими запитами відповідно до статей 3, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" з проханням надати завірені копії рішень виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області та розпоряджень Новокаховського міського голови за період з листопада 2015 року по 28 січня 2016 року. 
Листом від 02 лютого 2016 року за № 11/385 позивачу було відмовлено у наданні запитуваної інформації, оскільки у запитах не конкретизована інформація та не зазначені номер, дата та назви запитуваних документів, а також опис інформації чи зміст запитуваних документів в порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації". 
Вказаним листом також звернуто увагу позивача на необхідність оплати фактичних витрат на копіювання та друк документів відповідно до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації". 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час надання відповіді на інформаційні запити ОСОБА_2 діяв не у спосіб та з порушенням норм чинного законодавства.
Одеський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, прийшов до висновку про правомірність відмови у наданні запитуваної інформації у зв'язку з тим, що запити позивача не відповідають вимогам пункту 2 частини п'ятої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Верховний Суд в цілому погоджується із висновками суду першої інстанції, а рішення суду апеляційної інстанції вважає помилковим, з урахуванням такого.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Положеннями статті 9 Закону України "Про інформацію" обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.
За змістом статей 1, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Частиною першою статті 1 Закону України "Про звернення громадян" передбачено право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Визначення заяви (клопотання) міститься у статті 3 Закону України "Про звернення громадян" та означає звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" визначено обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов'язок     об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про звернення громадян" до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
За правилами встановленими частиною першою статті 20 Закону України Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.
Як вбачається із розпорядження міського голови від 19 серпня 2011 року          № 282-р "Про організацію роботи із забезпечення Новокаховською міською радою та її виконавчими органами доступу до публічної інформації у відповідності з вимогами чинного законодавства", Новокаховська міська рада та її виконавчі органи є розпорядником інформації, якою володіє Новокаховська міська рада та її виконавчі органи, зокрема, отриманої або створеної в процесі здійснення своїх повноважень під час забезпечення діяльності міської ради та її виконавчих органів.
Отже, Новокаховська міська рада Херсонської області як суб'єкт владних повноважень є розпорядником в розумінні вимог Закону України Про доступ до публічної інформації" публічної інформації, яка знаходиться у володінні зазначеного органу місцевого самоврядування, зокрема, щодо виконання своїх обов'язків радою та міським головою.
Верховний Суд вважає помилковим твердження суду апеляційної інстанції відносно невідповідності запитів вимогам пункту 2 частини п'ятої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", з огляду на таке.
За змісту запитів позивача від 20 січня 2016 року та від 29 січня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 просив Новокаховського міського голови Коваленка Володимира Івановича надати йому завірені копії всіх рішень виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області та всіх розпоряджень Новокаховського міського голови за період з листопада 2015 року по 28 січня 2016 року. 
Однак, відповідач в своєму листі від 02 лютого 2016 року за № 11/385 ОСОБА_2 відмовлено у наданні запитуваної інформації, оскільки у запитах не конкретизована інформація.
Так, за приписами частини п'ятої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію має містити:
1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
За такого правового врегулювання та обставин справи, запит позивача містить всі необхідні реквізити в розумінні частині п'ятої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Верховний Суд зауважує, що незазначення запитувачем реквізитів, опису та змісту запитуваних документів не заслуговують на увагу, оскільки такі відомості можуть зазначатися лише у тому разі, якщо запитувачу останні відомі, а тому бездіяльність відповідача з цього приводу є протиправною.
Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позовні вимоги.
Одеський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
З огляду на викладене, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року підлягає скасуванню, а постанова Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року - залишенню в силі.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року скасувати.
Постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          О. В. Білоус
                                                                                                                        Т. Г. Стрелець