Постанова
Іменем України 
03 травня 2018 року
м. Київ
справа № 686/7824/16-к
провадження № 51-1979 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
 
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року у кримінальному провадженні № 12015240010006721 за обвинуваченням 
 
ОСОБА_7 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
м. Новосибірська РФ, жителя АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК України не має судимості,
 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджено:
- за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання увиді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 до строку покарання строк попереднього ув`язнення з 21 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 730 грн.
 
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року апеляційні скарги обвинуваченого та захисника ОСОБА_6 залишені без задоволення.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув’язнення з моменту затримання 21 січня 2016 року по 15 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
 
За вироком суду ОСОБА_7  визнано винуватим у тому, що він  наприкінці  грудня    2015 року умисно, таємно, шляхом пошкодження серцевини замка незаконно проник до житла  ОСОБА_9    (будинок АДРЕСА_2 ), де проживав до 21 січня 2016 року, чим порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право потерпілого на недоторканість житла.
Крім того, ОСОБА_7 з листопада 2015 року по січень 2016 року вчиняв крадіжки майна з житла громадян.
Зокрема, у період з 17 год. 15 листопада 2015 року по 10. год. 17 листопада 2015 року ОСОБА_7 на території дачного масиву «Сонячний» у м. Хмельницькому шляхом розбиття вікна проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно умисно викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 13 480 грн, він же повторно у період з 10 год. 17 листопада 2015 року по 09 год. 19 листопада 2015 року із вказаного помешкання викрав майно потерпілої на суму 2 250 грн.
Також ОСОБА_7 у період часу з 04 по 07 грудня 2015 року шляхом розбиття вікна проник до підсобного приміщення будинку  АДРЕСА_4  , звідки умисно, таємно, повторно викрав майно ОСОБА_10 на суму 4 520 грн.
У період часу з 10 по 16 січня 2016 року ОСОБА_7 шляхом розбиття вікна проник до будинку АДРЕСА_5 у вказаному дачному масиві, звідки умисно, таємно, повторно викрав майно ОСОБА_11 на суму 1516,27 грн.
Він же в ніч на 15 січня 2016 року проник до будинку  АДРЕСА_6 , звідки умисно, таємно, повторно викрав майно ОСОБА_12 на загальну суму 4 935 грн.
Також у період часу з кінця листопада 2015 року по 10 год. 12 січня 2016 року ОСОБА_7 проник до будинку АДРЕСА_7 у вказаному дачному масиві, звідки таємно, умисно, повторно викрав майно ОСОБА_13 на суму 3080 грн.
 
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді. Вважає, що апеляційний суд усупереч вимогам ст. 419 КПК України не перевірив належним чином доводи, викладені в апеляційних скаргах, зокрема, щодо порушення вимог ст.ст. 233, 234 КПК України під час огляду місця події; проведення впізнання речей з порушенням вимог ст. 229 цього Кодексу; невстановлення допустимими доказами вартості викраденого майна, що призвело до неконкретності пред`явленого обвинувачення. На ці доводи в ухвалі відсутні вмотивовані відповіді, а отже, на думку захисника, ця ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та просив залишити судові рішення без зміни.
 
Мотиви суду
 
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.
 
Однобічність і неповнота досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежна, на думку захисника, оцінка доказів не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
 
Твердження у касаційній скарзі про порушення вимог кримінального процесуального закону під час огляду місця події в помешканні потерпілих та проведення впізнання речей, а також про невстановлення допустимими доказами вартості викраденого майна були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який зазначив про відсутність цих порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в суді першої інстанції.
 
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам. 
 
Суд, першої інстанції згідно з вимогами ст. 94 КПК України дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення обвинувального вироку.
 
Зокрема, місцевий суд заслухав показання потерпілих, свідків, дослідив протоколи огляду місця події, пред`явлення речей для впізнання, висновки трасологічних експертиз щодо наявності на місці крадіжок слідів взуття такого ж типу, як було вилучено у    ОСОБА_7 , та інші докази, які суд визнав належними і допустимими та обґрунтовано поклав їх в основу вироку. 
 
Суд апеляційної інстанції розглянув апеляційні скарги і зазначив, що сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного, підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих правопорушень. 
 
При цьому цей суд проаналізував докази, покладені в основу вироку, з точки зору їх допустимості та дійшов висновку, що жодних порушень вимог кримінального процесуального закону при проведенні низки слідчих дій не вбачається. З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.
 
Зокрема, як встановлено з аудіозапису судового засідання суду першої інстанції, під час судового розгляду було досліджено доводи сторони захисту про порушення вимог процесуального закону при проведенні впізнання речей та визнано ці доводи безпідставними. З показань потерпілих та свідків встановлено, що зазначені слідчі дії відповідали вимогам ст. 229 КПК України. Так само не встановлено порушень вимог процесуального закону під час проведення огляду помешкання потерпілих за їх письмовою згодою. Що стосується розміру викраденого майна, то вони підтверджені висновками товарознавчих експертиз .
 
Таким чином, колегія суддів встановила, що всі доводи щодо порушення вимог кримінального процесуального закону, недопустимості доказів та їх неналежної оцінки є аналогічними доводам апеляцій засудженого та його захисника, належно перевірені апеляційним судом, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. 
 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 цього Кодексу були би безумовними підставами для скасування судового рішення, не встановлено.
 
Урахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України,п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу апеляційного суду без зміни.
 
З цих підстав суд ухвалив:
 
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 – без задоволення. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                                                 ОСОБА_14