ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
30.01.2018            м. Київ К/9901/13/17 210/3915/17 | |
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Гімона М.М.,
суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., 

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року (головуючий суддя -               Літвіненко Н.А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (головуючий суддя - Чепурнов Д.В., судді - Мельник В.В., Сафронова С.В.),

у адміністративній справі № 281/1820/14-а  за позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову заступника начальника Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Лаби Т.М. №37-КР про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення від 11 липня 2017 року. Одночасно, просив поновити строк звернення до суду з позовом про оскарження цієї постанови. 

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року, залишеною без змін  ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, адміністративний позов залишено без розгляду.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом та залишаючи його позов без розгляду, виходив з того, що ним пропущено встановлений статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) строк звернення до суду, а причини зазначенні в клопотанні про поновлення такого строку є неповажними.  

Апеляційний суд погодився з таким висновком суду першої інстанції, при цьому, зазначив, що оскарження позивачем спірної постанови до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області у встановлений законом строк, та отримання відповіді лише 13 вересня 2017 року, не є поважною причиною, оскільки це не позбавляє можливості одночасно оскаржити таку постанову до суду.
 
При цьому суд виходив з того, що постанова у справі про адміністративне правопорушення № 37-кр винесена 11 липня 2017 року, копію вказаної постанови 12 липня 2017 року отримав представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, а до суду позивач звернувся з позовом 18 вересня 2017 року, тобто, з порушенням встановленого законом строку звернення до суду.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник позивача ОСОБА_3 оскаржив їх в касаційному порядку. У касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування касаційної скарги зазначив, що він у встановлений законодавством строк скористався передбаченим правом подати скаргу в порядку відомчого контролю, а після отримання відмови у розгляді вказаної скарги, в межах, передбаченого статтею 289 КУпАП України, десятиденного строку, звернувся з вказаним позовом до суду. Вважає, що вказані обставини, які також ним були зазначені при зверненні з позовом до суду, є достатніми для поновлення строку та відкриття провадження у справі, однак, суди попередніх інстанцій їх неповно з'ясували і не дали юридичної оцінки. 

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначив, що положенням статті 288 КУпАП встановлено альтернативний порядок оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення і позивач обрав один з них. Крім того, всупереч частини сьомої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» спірну постанову позивач оскаржив не до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, яким є Державна архітектурно-будівельна інспекція України, а до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, тобто, до її структурного підрозділу. Таким чином, вважає, що причини пропуску десятиденного строку на оскарження спірної постанови не є поважними.
   
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.  

Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.   

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строку, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Відповідно до положення пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. 

При цьому, звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

За перевіркою матеріалів справи, звертаючись до суду з вказаним позовом позивач заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов'язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, а саме подання скарги до вищестоящого органу та отримання відповіді про результати, після якої було подано позов до суду.    . 

Однак, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строків звернення до суду та залишаючи позов без розгляду, не з'ясував, не дослідив та не дав правової оцінки вказаним обставинам та, відповідно, не навів у своєму рішенні будь-якого обґрунтування неприйняття доводів позивача.

Апеляційний суд, перевіряючи рішення суду першої інстанції, на зазначене уваги не  звернув та зазначені обставини також не з'ясував, а обмежився лише посиланням, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення з даним позовом до суду не можуть бути визнані поважними.  

Таким чином, суди попередніх інстанцій не з'ясували, не дослідили і не встановили фактичних обставин, за яких позивач своєчасно не реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом, і не надали їм належної оцінки.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, порушив норми процесуального права і дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України(в редакції, що діє  з 15 грудня 2017 року) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 

Враховуючи наведене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді                                                                                                    М.М. Гімон

          А.Ю. Бучик

          Л.Л. Мороз