ДОДАТКОВА                                                                                                                                                                                                                                                      
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 
8 листопада 2017 року                                                                                    м. Київ 
Судова палата у цивільних справах 
Верховного Суду України в складі:
головуючого | Сімоненко В.М.,
суддів: | Гуменюка В.І., | Лященко Н.П., |
| Романюка Я.М., | Охрімчук Л.І., |
розглянувши в судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства  «УкрСиббанк» про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Ірина Миколаївна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради, про визнання недійсним договору іпотеки, 
  
в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 28 травня 2015 року та рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 6 квітня 2015 року, у якій просило скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме положень статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_244/ed_2014_04_17/pravo1/T052623.html?pravo=1>, статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 Сімейного кодексу України (далі - СК України), статті 1057-1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановою від 27 квітня 2016 року заяву ПАТ «УкрСиббанк» задовольнила. Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 6 квітня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 травня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року скасувала. У позові ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ПАТ «УкрСиббанк», треті особи: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна І.М., орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради, про визнання недійсним договору іпотеки відмовила. 
ПАТ «УкрСиббанк» звернулося Верховного Суду України із заявою          про ухвалення додаткової постанови у цій справі, зокрема про стягнення з                ОСОБА_6 на користь заявника судового збору в розмірі 609 грн 00 коп. та надання висновку щодо застосування статті 1057-1 ЦК України. 
Відповідно до частини першої статті 220 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1995/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 <http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/print1454325463522331> цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. 
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. 
Установлено, що ПАТ «УкрСиббанк», на користь якого ухвалено рішення, понесло судові витрати, пов'язані з розглядом справи, зі сплати судового збору, а саме: а саме 121 грн 80 коп. за подачу апеляційної скарги; 170 грн 52 коп. за подачу касаційної скарги та 316 грн 00 коп. за подачу до Верховного Суду України заяви про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції, тобто всього 609 грн 00 коп., які підтверджені документально. 
Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Узявши до уваги, що судове рішення ухвалено на користь ПАТ «УкрСиббанк», та обговоривши питання щодо ухвалення додаткового рішення у цій справі про стягнення з ОСОБА_6  на користь банку понесених ним судових витрат, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню.
Стосовно заяви ПАТ «УкрСиббанк» у частині надання висновку щодо застосування статті 1057-1 ЦПК України Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, перевіривши доводи заявника, дійшла висновку, що заява в цій частині задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до статті 220 ЦПК України додаткове рішення (додаткова постанова) ухвалюється, якщо підставою для його ухвалення є випадок, коли відносно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони представляли докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Іншою підставою ухвалення додаткового рішення є ситуація, коли суд, вирішивши питання про право, не вказав точної суми грошових коштів, що підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії потрібно виконати. Окрім вирішення основних питань, переданих на розгляд суду, в рішенні за наявності на те підстав, повинна бути вказівка про те, що воно підлягає негайному виконанню (стаття 367 ЦПК України). 
Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у позовних вимогах  ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ПАТ «УкрСиббанк», треті особи: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна І.М., орган опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради, про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено повністю. Отже, всі позовні вимоги, з приводу яких сторони надавали докази і пояснення, були розглянуті. 
За таких обставин немає підстав приймати додаткову постанову в частині надання висновку щодо застосування статті 1057-1 ЦПК України.
Керуючись статтями 88, 220 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України  

п о с т а н о в и л а :

Заяву публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 609 грн.

Головуючий                                                                                    В.М. Сімоненко 
Судді:                                                                                                                              В.І. Гуменюк
                                                                                                                                             
Н.П. Лященко            

                                                                                          Я.М. Романюк
                                                                                                    
Л.І. Охрімчук