ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року                                   м.Київ                                                 К/800/32776/17 

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
                    головуючий суддя                    Голяшкін О.В. (доповідач),
судді                                        Єрьомін А.В.,
                                                                                Швед Е.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Держпраці у Миколаївській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛО-Н» до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 06 квітня 2017 року №30-КП, -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛО-Н» звернулось з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 06 квітня 2017 року № 30-КП.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛОН-Н»; постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року скасовано; прийнято нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛОН-Н» задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 06 квітня 2017 року № 30КП, винесену заступником начальника Управління Держпраці в Миколаївській області Жовнєнко Денисом Сергійовичем відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛОН-Н»; стягнуто з Управління Держпраці у Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛОН-Н» судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 9072 грн.                         
Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду в частині стягнення судового збору, Управління Держпраці у Миколаївській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року в цій частині, ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 9072 грн. з Державного бюджету України.
У касаційній скарзі відповідач зазначає, що з 01 січня 2017 року звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях у зв'язку з набранням чинності Закону України від 06 грудня 2016 року №VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким доповнено пунктом 20 статтю 5 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з чим стягнення з Управління Держпраці у Миколаївській області судового збору вважає незаконним.
Заперечення на касаційну скаргу не надходили.
З урахуванням положень ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року переглядається у межах касаційної скарги. 
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно до ст.1 цього Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом (ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно п.20 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється зокрема центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.
Отже, Управління Держпраці у Миколаївській області в силу закону звільняється від сплати судового збору при поданні адміністративного позову, апеляційної чи касаційної скарги тощо.
При цьому, надання відповідачу пільги щодо звільнення від сплати судового збору не є підставою звільнення його від участі у розподілі судових витрат.
Як встановлено ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Питання розподілу судових витрат врегульовано ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч.1 якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, при задоволенні позовних вимог особи, яка не є суб'єктом владних повноважень, усі понесені нею судові витрати, у тому числі судовий збір, сплачений при поданні позову, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача -  суб'єкта владних повноважень, у даному випадку - Управління Держпраці у Миколаївській області.
Доводи скаржника щодо необхідності стягнення понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за рахунок Державного бюджету або відповідного місцевого бюджету колегією суддів відхиляються як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі.
Згідно ст.225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.
З урахуванням невідповідності рішення суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат положенням ч.1 ст.94 КАС України, колегія суддів вважає за можливе рішення в цій частині змінити.
Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Управління Держпраці у Миколаївській області залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року змінити, виклавши абз.5 резолютивної частини в наступній редакції:
«Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АПОЛЛОН-Н» витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 9072 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Миколаївській області.».
В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді