ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
30.01.2018 | Київ | К/9901/526/18 2а/1770/3360/12

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2012  року (суддя Сисун Н.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду  від 29 січня 2013 року (головуючий суддя Капустинський М.М., судді: Євпак В.В., Мацький Є.М.) у справі                          № 2а/1770/3360/2012 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмолпродукт» до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень - рішень, - 

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмолпродукт» (далі -                 ТОВ «Укрмолпродукт») звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби (далі - Дубенська ОДПІ) від 10.08.2012 року №0000722350 про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 231207,68грн. та №0000702350 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 184966,35грн. 
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.10.2012 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду  від 29.01.2013 року, позовні вимоги задоволено. 
Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Дубенська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.
В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування своїх вимог Дубенська ОДПІ  посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.ст.7, 11, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.  
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом  проведено позапланову документальну невиїзну перевірку                                         ТОВ «Укрмолпродукт» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ «Нікойл» за період з 01.04.2008 року по 01.05.2011року, з ТОВ «Перун» за період з 01.11.2010 року по 31.08.2011 року, з ТОВ «Акрос-Трейд» за період з 01.03.2008 року по 30.09.2011 року, за наслідками якої складено акт від 05.03.2012 року №10/22/31126518
У вказаному акті зафіксовано порушення позивачем пп.7.4.1. пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7, п.11.21 ст.11 Закону України «Про податок на додану вартість», п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 року 3246, п.4, п.6, п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 року №152 «Про реалізацію пункту 11.21статті 11 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.ст.1,3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого ТОВ «Укрмолпродукт» занижено податок на додану вартість у загальній сумі 198472,28грн.; п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, абз.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого ТОВ «Укрмолпродукт» занижено податок на прибуток в загальній сумі 248090,35 грн. у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Перун», ТОВ «Нікойл» та ТОВ «Акрос-Трейд» (пальмове масло, цукор пісок, хладон R 22) з огляду на непідтвердження реального характеру здійснених операцій.
          Обґрунтовуючи свою позицію контролюючий орган посилався на результати контрольних заходів щодо контрагентів позивача, а саме - акт перевірки Дубенської ОДПІ від 05.01.2012 року №07/23/21090355 щодо ТОВ «Перун», акті ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Нікойл» від 30.12.2011 року №1165/230/34929783 та акті ДПІ у м.Житомирі  про неможливість проведення перевірки ТОВ «Акрос-Трейд» від 28.11.2011 року №230/23-1/37019677, де викладено висновки про порушення ними податкової дисципліни, відсутність в них складських, виробничих приміщень, трудових ресурсів та транспортних засобів, та, як наслідок, вчинення з постачальниками та покупцями правочинів без мети настання реальних наслідків.
На підставі зазначеного акту перевірки, та за результатами адміністративного оскарження,  Дубенською ОДПІ 10.08.2012 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0000722350, згідно з яким про збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 231207,68грн. (209757,01грн. - за основним платежем, 21450,67грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) та податкове повідомлення-рішення №0000702350 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 184966,35грн. (167805,61грн. - за основним платежем, 17160,74грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходили з того, що надані позивачем первинні документи пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань, відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, у зв'язку з чим нарахування зобов'язань згідно спірних податкових повідомлень-рішень є неправомірним. 
За змістом п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
Відповідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці.
Згідно пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
          Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8^1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. 
Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного Закону,  вважається          дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).
Згідно пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.
Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). 
Згідно із ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції цілком обґрунтовано врахували долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: видаткових накладних; податкових накладних; платіжних доручень.
Дубенською ОДПІ у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. 
Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення                    ТОВ «Укрмолпродукт» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. 
В той же час, відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
При цьому судами з'ясовано, що придбаний позивачем товар використано у власній господарській діяльності, а саме - цукор та пальмова олія - для виробництва морозива та молокопродуктів (що підтверджується карткою по рахунку 20.1.1 «Сировина і матеріали», накладними на внутрішнє переміщення, калькуляціями затрат на виробництво морозива та рецептурами на морозиво, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 26.1 «Готова продукція», хладон - для заправки холодильного обладнання (що підтверджується актами списання ТМЦ, карткою по рахунку 20.1.1 «Сировина і матеріали», накладними на переміщення ТМЦ.
На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його постачальники були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.
          В свою чергу, судові інстанції обґрунтовано не взяли до уваги посилання контролюючого органу на наявну в нього податкову інформацію щодо контрагентів позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податків-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами Дубенською ОДПІ  під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
          За наведених обставин та з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами ч. 2 ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення.
Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2012  року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду  від 29 січня 2013 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       В.В. Хохуляк 

          Судді                                                                                          Л.І. Бившева 

                                                                                                    Т.М. Шипуліна