Верховний
Суд

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року 
м. Київ

справа №  914/3131/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.
здійснив перегляд в порядку письмового провадження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 (судді: Плотніцький Б.Д., Малех І.Б., Матущак О.І.)  та ухвали Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 (суддя Іванчук С.В.) у справі № 914/3131/15
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз")
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія - Новий Розділ" (далі - ТОВ "Енергія - Новий Розділ")
про стягнення 267 775,00 грн, 

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2015 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "Енергія - Новий Розділ" про стягнення 39 291,17 грн - 3 % річних, 228 483,83 грн інфляційних втрат за період із 03.12.2013 по 29.07.2014 на підставі статей 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 29.09.2011 № 29/09-11-ТЕ щодо здійснення своєчасних розрахунків за отриманий природний газ.
Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Водночас відповідачем було надано контррозрахунок суми позову згідно з яким, за його розрахунком, сума 3 % річних за спірний період становить 39 078,05 грн та 226 352,56 грн інфляційних втрат.
09.03.2016 господарським судом першої інстанції від відповідача отримано клопотання про відстрочку виконання судового рішення у цій справі строком на 6 місяців.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.03.2016 (суддя Синчук М.) позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ "Енергія - Новий Розділ" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз" 39 078,05 грн - 3 % річних, 226 352,56 грн інфляційних втрат, 53 08,61 грн судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Заяву ТОВ "Енергія - Новий Розділ" про відстрочку виконання рішення суду задоволено частково.
Відстрочено виконання рішення суду зі стягнення заборгованості в сумі 265 430,61 грн на три місяці. 
Мотивуючи судове рішення, місцевий господарський суд виходив із факту прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання та, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування і стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 39 078,05 грн і 226 352,56 грн інфляційних втрат за весь період часу, упродовж якого не виконувалося грошове зобов'язання.
Відмовляючи у стягненні з відповідача 213,12 грн - 3 % річних та 2131,27 грн інфляційних втрат, суд виходив з помилковості здійсненого позивачем розрахунку цих сум.
22.03.2016 на виконання зазначеного судового рішення Господарським судом Львівської області було видано відповідні накази.
ТОВ "Енергія - Новий Розділ" 10.07.2017 подало до місцевого господарського суду заяву (з урахуванням додаткових пояснень) про визнання наказу Господарського суду Львівської області у цій справі про стягнення з ТОВ "Енергія - Новий Розділ" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз" 39 078,05 грн - 3% річних, 226 352,56 грн інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.
Обґрунтовуючи заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, боржник, посилаючись на вимоги статті 117 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, зазначив, що суму основного боргу було сплачено до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а відповідно до частини 3 статті 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідач також зазначив, що згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.07.2017 №173 ТОВ "Енергія - Новий Розділ" було включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 заяву ТОВ  "Енергія - Новий Розділ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення 39 078,05 грн - 3 % річних, 226 352,56 грн інфляційних втрат задоволено.
Визнано наказ Господарського суду Львівської області від 22.03.2016 у справі № 914/3131/15 у частині стягнення з ТОВ "Енергія - Новий Розділ" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз" 39 078,05 грн - 3 % річних, 226 352,56 грн інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалу місцевого господарського суду мотивовано тим, що за приписами частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Оскільки заявлені до стягнення з відповідача суми 3 % річних та інфляційних втрат було нараховано на заборгованість, яку відповідач погасив до набрання чинності зазначеним Законом, то суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви відповідача про визнання наказу господарського суду у цій справі таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення з відповідача спірних сум 3 % річних та інфляційних втрат.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 залишено без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз" - без задоволення. 
ПАТ "НАК "Нафтогаз" подало касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.08.2017, в якій просило скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Енергія - Новий Розділ" у визнанні наказу Господарського суду Львівської області у цій справі таким, що не підлягає виконанню.
Підставами для скасування судових рішень скаржник зазначає порушення норм матеріального і процесуального права, зокрема положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", статей 32, 33, 35, 117 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017, обґрунтовуючи касаційну скаргу доводами, що спірні суми інфляційних втрат і 3 % річних, які є предметом цього спору, не списуються автоматично, а можуть бути списані за відповідною процедурою.
Від ТОВ "Енергія - Новий Розділ" відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Викладені у касаційній скарзі аргументи позивача не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних у справі судових рішень, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником приписів законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що для списання спірних сум інфляційних втрат і 3 % річних необхідним є дотримання певної процедури, колегією суддів визнаються неспроможними, позаяк за приписами частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (яка є нормою прямої дії та визначена відповідачем як підстава для визнання наказу суду у цій справі таким, що не підлягає виконанню) право на ненарахування неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних не ставиться у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності цим Законом.
Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що оскаржені у справі судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому вони підлягають залишенню без змін з таких підстав.
Задовольняючи заяву відповідача про визнання наказу господарського суду у цій справі таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, господарські суди попередніх інстанцій правомірно виходили з того, що за приписами частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), інфляційні нарахування та проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статей 115, 116 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.
За змістом частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Отже, визначений статтею 117 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, правовий механізм визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не обмежено переліком таких обставин, а пов'язується із наявністю самого обов'язку.
Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього ж Кодексу).
30.11.2016 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. 
Згідно зі статтею 1 зазначеного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є: кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем); заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 01.01.2016.
За змістом статті 2 цього Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. 
Частиною 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначено дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.
Водночас частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" окремо урегульовано списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення; крім того, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом
Отже, цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. Право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, відсотки річних не ставиться у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Відповідно виконання цієї норми також не потребує включення підприємства до реєстру, оскільки за змістом Закону до реєстру включаються та процедурі врегулювання заборгованості підлягають не погашені суми боргу перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Господарські суди попередніх інстанцій, врахувавши приписи статей 1, 2, 3, частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", статей 116, 117 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017,  а також те, що ТОВ "Енергія - Новий Розділ" (відповідач) є виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної і гарячої води, централізованого водовідведення, та встановивши, що заявлені до стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат було нараховано на заборгованість, яку відповідач погасив до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а тому такі нарахування підлягають списанню в силу приписів частини 3 статі 7 зазначеного Закону, дійшли обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для визнання наказу суду у цій справі в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.
Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Ураховуючи наведені приписи законодавства та обставини, встановлені господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів зазначає, що оскаржені судові рішення у справі ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для їх скасування немає.
Оскільки підстави для скасування судових рішень та задоволення касаційної скарги скаржника відсутні, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на позивача.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317  Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 у справі № 914/3131/15 Господарського суду Львівської області залишити без змін. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т.Б. Дроботова

Судді                                                                                                       К.М. Пільков

                                                                                               Ю.Я. Чумак