ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2017 р.                               м. Київ                              К/800/28983/15 

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:                              Шведа Е.Ю.,
суддів:                                        Гончар Л.Я.,
                                                  Єрьоміна А.В..,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за 
касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2015 року 
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року 
у справі № 826/3773/15
за позовом ОСОБА_2 
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
про визнання протиправними та скасування рішення, 
встановив:
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі - ПАТ «КБ «Український Фінансовий Світ») Гончарова С.І., в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. про визнання нікчемними транзакцій та правочинів в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу «ПЛАНЕР» № 45024 від 07 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_2) та ПАТ «КБ «УФС», оформлене наказом № 6 від 18 листопада 2014 року;
- зобов'язати Фонд відшкодувати ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_2) кошти у розмірі 187000 грн. за вкладом, які внесено за договором банківського вкладу «ПЛАНЕР» № 45024 від 07 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_2) та ПАТ «КБ «УФС».
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами неправильно встановлено обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, що потягло за собою прийняття незаконних рішень. Так, судами помилково не взято до уваги те, що кошти на депозитний рахунок позивача перераховано саме з її власного іншого рахунку у безготівковій формі, що не заборонено законом та що спростовує ряд доводів відповідачів про нікчемність договору банківського вкладу № 45024 від 07 липня 2014 року. Безпідставним вважає посилання на наявність відкритого кримінального провадження, оскільки тільки вирок суду, що набрав законної сили, можу слугувати доказом вчинення шахрайських дій під час укладення вказаного договору. Також вважає помилковими та передчасними висновки судів про віднесення вчиненого позивачем правочину до нікчемних. Крім того, необґрунтованим та помилковим вважає висновок судів щодо несправжності підпису позивача в договорі банківського вкладу № 45024 від 07 липня 2014 року, оскільки позивачем змінювалось прізвище, а відтак - і підпис, що й пояснює його невідповідність.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.
Судами встановлено, що 07 липня 2014 року між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 45024, згідно з п. 1.1. якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок кошти в сумі 187000 грн. у тимчасове користування на строк до 11 серпня 2014 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування. Відповідно до п. 2.3.1. вказаного договору вкладник вносить кошти у готівковій або безготівковій формі.
Банк зобов'язується відкрити вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1.
Відповідно до копії платіжного доручення № TR.59321.763.372 від 07 липня 2014 року про перерахування коштів з рахунку позивачки НОМЕР_2 коштів в сумі 187000 грн. на депозитний рахунок позивачки НОМЕР_1 згідно з договором № 45024 від 07 липня 2014 року, відповідно до заяви клієнта.
15 серпня 2014 року Фонд опублікував на своєму веб-сайті оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України № 491 від 14 серпня 2014 року про віднесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14 серпня 2014 року № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «УФС», згідно з яким з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І.
Станом на 15 серпня 2014 року Уповноваженою особою Фонду сформовано перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, до якого позивача не включено та, відповідно, не внесено до загального Реєстру вкладників, який на підставі переліку затверджується Фондом.
30 жовтня 2014 року Уповноваженою особою Фонду видано наказ № 4 «Про створення комісії щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів)».
10 листопада 2014 року Тимчасовою адміністрацією проведено засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів за результатами проведення якого складено протокол, яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду визнати нікчемними договори згідно переліком до цього протоколу.
18 листопада 2014 року Уповноваженою особою Фонду видано наказ № 6 «Про визнання нікчемними трансакцій та правочинів», відповідно до якого визнано нікчемними договори, зазначені у додатку, серед яких міститься договір банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 45024.
03 грудня 2014 року уповноваженою особою Фонду на ім'я ОСОБА_5 (довіреної особи ОСОБА_2 - позивача) сформовано повідомлення № 001/53 «Про визнання правочинів нікчемними», в якому зазначено, що виконуючи обов'язки, покладені на Уповноважену особу ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», забезпечено проведення перевірки правочинів, вчинених банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. Повідомлено, що договір банківського вкладу між банком та позивачем № 45024 від 07 липня 2014 року, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку є нікчемними відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.
16 грудня 2014 року за заявою Уповноваженої особи Фонду внесено запис до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100040017478, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Позивач, вважаючи рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним договору банківського вкладу «ПЛАНЕР» № 45024 від 07 липня 2014 року протиправним, звернулась до суду з цим позовом про його скасування.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що не встановлено обставин внесення безпосередньо позивачкою готівки на свій поточний рахунок або надходження коштів на вказаний поточний рахунок з іншого рахунку позивачки, а тому операції виконувались з метою подрібнення вкладу. Тому укладання договору та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надавало учасникам вказаних транзакцій переваг перед іншими вкладниками-кредиторами, погіршувало фінансове становище банку і сприяло приведенню банку до неплатоспроможності, призводило до безпідставного збільшення фінансових зобов'язань держави. Крім того, судом першої інстанції зроблено висновок, що підпис у вказаному договорі явно, вочевидь та повністю відрізняється (не відповідає) зразку підпису позивачки у копіях паспортів (до і після зміни прізвища), а також у копії довіреності на представництво інтересів у суді, відтак такий договір не створює будь-яких наслідків для цілей його виконання, а кошти, які надійшли на депозитний рахунок не можуть вважатися вкладом та, відповідно, на ці кошти не поширюються гарантії Фонду.
Суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин і надалі) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. 
На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. 
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, 07 липня 2014 року між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» укладено договір банківського вкладу (депозиту). Того ж дня на рахунок, відритий у банківській установі, відповідно до умов вказаного договору було зараховано кошти в сумі 187000 грн.
Відповідно до платіжного доручення № TR.59321.763.372 від 07 липня 2014 року, як правильно встановлено судом першої інстанції, вказані кошти перераховано на депозитний рахунок позивачки НОМЕР_1. з іншого рахунку позивачки НОМЕР_2.
Керуючись повноваженнями, передбаченими ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідачем зроблено перевірку правочинів, в тому числі і договору банківського вкладу (депозиту) від 07 липня 2014 року та зроблено висновок про його нікчемність з тих підстав, що відбулось дроблення вкладу, що перевищує суму 200000 грн., на частини, що не перевищують цю суму, внаслідок чого певні особи (вкладники) отримали перевагу в порівнянні з іншими особами (вкладниками) з метою отримання коштів за рахунок Фонду, з чим погодились і суди попередній інстанцій.
Між тим, такий висновок судів є, щонайменше незрозумілим, з огляду на те, що перерахунок коштів відбувався з одного рахунку позивача на її інший рахунок, а в силу того, що Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше 200000 грн., незалежно від кількості вкладів в одному банку (ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), суд касаційної інстанції не вбачає причинно-наслідкового зв'язку між діями позивача щодо перерахунку коштів з одного рахунку на інший та отримання позивачем чи будь-ким іншим певної вигоди в порівнянні з іншими особами (вкладниками).
Відтак, висновок судів, що певні особи (вкладники) отримали перевагу в порівнянні з іншими особами (вкладниками) з метою отримання коштів за рахунок Фонду (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), що і стало підставою для визнання договору банківського вкладу (депозиту) від 07 липня 2014 року нікчемним, є помилковим.
Також слід зауважити і на передчасний характер висновку суду першої інстанції про те, що підпис на договорі банківського вкладу від 07 липня 2014 року є підробленим, з огляду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б могли це підтвердити чи спростувати, зокрема, але не виключно, висновку експерта із зазначеного питання.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. 
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. 
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. 
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. 
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Більш детально процедуру визначення вкладників, складання списків осіб та черговості відшкодування Фондом коштів за вкладами визначено відповідним Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року N 14 (далі - Положення № 14; в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Так, відповідно до п.п. 3, 4 Розділу III Положення № 14 Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.
Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.
П. 6 Розділу IV Положення № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Відповідно до п. 2 Розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.
Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.
З наведеного слідує висновок, що за відсутності підстав нікчемності правочину Уповноважена особа Фонду Гончаров С.І. зобов'язаний був включити позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та подати її останньому.
Щодо заявлених позивачем позовних вимог, суд касаційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Ч. 2 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. 
При цьому, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
З урахуванням необхідності поновлення порушеного права позивача, як вкладника, що має право на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, суд касаційної інстанції вважає, що слід визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визнання договору банківського вкладу від 07 липня 2014 року нікчемним в частині, що стосується позивача, та зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та передати вказану інформацію до Фонду.
Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтуються на нормах законодавства і спростовується наявними матеріалами справи, у зв'язку з чим суди дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича «Про визнання нікчемними трансакцій та правочинів» від 18 листопада 2014 року № 6 в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» від 07 липня 2014 року      № 45024, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ».
Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» включити ОСОБА_2 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначену інформацію.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 239^1 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Судді: