Постанова
Іменем України
 
30 січня 2018 року
м. Київ
 
справа № 485/1983/15-ц
 
провадження № 61-1616 св 17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Головуючого - Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
учасники справи:
позивач- ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, відділ Держкомземагентства у Снігурівському районі,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року у складі суддів Темнікової В. І., Прокопчук Л. М., Маляренко І. Б.,
В С Т А Н О В И В :
Позивач 02 листопада 2015 року звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом знесення за рахунок відповідачів самочинно збудованого гаража на території домоволодіння АДРЕСА_1; стягнути з відповідачів у солідарному порядку 99 730,0 грн майнових збитків, у тому числі 3 000,0 грн - за проведення експертного дослідження, видатків, пов'язаних з усуненням наслідків самочинного будівництва гаража за зазначеною адресою, та суму сплаченого судового збору й судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3 140,0 грн та 1 250,0 грн транспортних витрат.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником сусіднього з відповідачем житлового будинку за адресою: м. АДРЕСА_1 У 2013 році ОСОБА_5 побудував без відповідних дозволів та погоджень із державними органами гаражне приміщення. У позовній заяві зазначила, що із стін гаража під час опадів вода стікає на належну їй на праві власності земельну ділянку, що призводить до виникнення незручностей в користуванні земельною ділянкою, що пов'язані з її обслуговуванням.
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської областівід 12 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третіх осіб - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, відділу Держкомземагентства у Снігурівському районі, про усунення перешкод у обслуговуванні житлового будинку, шляхом знесення самочинної забудови та відшкодування майнової шкоди, заподіяної самочинним будівництвом, залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на наявність у ОСОБА_6 будівельного паспорта, розташування будівлі на належній їй на праві власності земельній ділянці не суперечить встановленим правилам, а будівництво спірного гаража не є самочинним. Також обґрунтовував своє рішення тим, що позивачем не доведено наявність порушеного права в межах заявленого позову.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року рішення Снігурівського районного суду Миколаївської областівід 12 лютого 2016 року скасовано, позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції і залишаючи позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив із того, що представником позивача подано заяву про залишення позову без розгляду на належній стадії судового розгляду й у встановлений законом спосіб.
ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на зазначене судове рішення, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року й залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування касаційної скарги посилався на те, що на стадії апеляційного розгляду позивач не має права на заявлення вимоги про залишення його позову без розгляду, а суд апеляційної інстанції, зважаючи на положення статті 300 ЦПК України (в редакції, чинній на день постановлення цієї ухвали) не вправі залишати такий позов без розгляду.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та ухвалою від 07 листопада 2017 року справу призначено до розгляду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до пункту 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 початком роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.
Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.
Справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції Закону від 18 березня 2004 року) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.
Зазначене право позивача передбачено при розгляді справи у суді першої інстанції.
В суді апеляційної інстанції справа хоча й розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, проте цей порядок має свої винятки і доповнення, встановлені главою першою «Апеляційне провадження» розділу V  ЦПК України.
Права особи, яка подала апеляційну скаргу, визначені статтею 300 ЦПК України (в редакції Закону від 18 березня 2004 року), що надає їй право на доповнення, зміну апеляційної скарги або її відкликання чи відмову від неї.
Статтею 306 ЦПК України (в редакції Закону від 18 березня 2004 року) позивачеві надано право відмовитись від позову, а сторонам укласти мирову угоду.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що на стадії апеляційного розгляду позивачеві не надано право заявляти клопотання про залишення позову без розгляду, таке право він може реалізувати лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до постановлення судом рішення.
Така сама правова позиція сформульована й Верховним Судом України в постанові від 01 грудня 2010 року у справі № 6-3811/08.
За таких обставин суд зробив висновок, що апеляційним судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з порушенням вимог пункту 5 частини першої статті 207 та статей 303, 304 ЦПК України (в редакції Закону від 18 березня 2004 року), а тому ця ухвала підлягає скасуванню, а справа передачі для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених частиною шостою статті 411 ЦПК України.
Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Зважаючи на встановлення порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, взявши до уваги положення статті 411 ЦПК України, суд зробив висновок про обґрунтованість скасування ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року й передачі справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції
Керуючись статтями 400, 406, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_5на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третіх осіб - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, відділу Держкомземагентства у Снігурівському районі, про усунення перешкод у обслуговуванні житлового будинку шляхом знесення самочинної будови та відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті самочинного будівництва, направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                         В. А. Стрільчук 
 
Судді                                                                                      В. О. Кузнєцов
 
С. О. Погрібний 
 
О. В. Ступак 
 
Г. І. Усик