Постанова                                              
Іменем  України
 
25 січня 2018 року
м. Київ
 
справа № 361/1507/16-ц
 
провадження № 61-290св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - Гоголівська сільська рада Броварського району Київської області,
представник позивача - ПримакПетро Васильович, Харін Микола Борисович, 
відповідач - ОСОБА_3,  
представник відповідача - ОСОБА_4, 
третя особа - Броварський районний відділ Державної міграційної служби в Київській області,  
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області на рішення апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Приходька К. П., Журби С. О. від 25 жовтня 2016 року 

В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У березні 2016 року Гоголівська сільська рада Броварського району Київської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Броварський районний відділ Державної міграційної служби в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. 
Позовна заява мотивована тим, що у власності територіальної громади                с. Гоголів Броварського району Київської області знаходиться квартира               АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 5 грудня 2007 року.
З 2004 року взазначеній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3, проте з 2007 року по теперішній час він у спірній квартирі не проживає, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов, складеними депутатами Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області. Добровільно зняти з реєстрації відповідача неможливо, з тих причин, що адреса його проживання не відома. 
Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати ОСОБА_3,              ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилимприміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Сердинського В. С. від 7 червня 2016 року позов Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області задоволено - визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1; вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 без поважних причин не проживає останніх п'ять років у спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, тобто не користується жилим приміщенням понад півроку і втратив право користування ним. 
Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області.
Відмовляючи в задволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач отримав спірну квартиру як службове жиле приміщення, а визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке перебуває у власності місцевої ради, можливо лише з підстав, передбачених статтями 71 або 107 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР).
У листопаді 2016 року Гоголівська сільська рада Броварського району Київської області подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просила скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 25 жовтня                2016 року та залишити в силі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 червня 2016 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що спірна квартира не може бути службовим жилим приміщенням, а позивач обрав правильний спосіб захисту своїх прав та інтересів шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а не про його виселення. 
У лютому 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що спірна квартира є службовим жилим приміщенням, тому підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, не врегульовані положеннями, закріпленими в статті 71 ЖК Української РСР, на яку посилається позивач, а врегульовані у статті 125 ЖК Української РСР. У зв'язку з викладеним  ОСОБА_3 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанцій без змін.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
3 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Суди встановили, що у власності територіальної громади с. Гоголів Броварського району Київської області знаходиться квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 5 грудня 2007 року.
30 квітня 2004 року рішенням Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області № 62 ОСОБА_3, як дільничному інспектору міліції, було надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, в якості службового житла.
30 червня 2004 року ОСОБА_3 отримав ордер № 34 на вселення в квартиру АДРЕСА_1.
В листі-відповіді від 10 липня 2009 року за вихідним № 315 на заяву ОСОБА_3 стосовно приватизації спірної квартири сільський голова вказав на те, що відповідачу 30 квітня 2004 року рішенням Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області за № 62 надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 як службове житло для дільничного інспектора міліції, а 30 червня 2004 року йому видано ордер на заселення цієї квартири. Оскільки з жовтня 2008 року він не працює на посаді дільничного інспектора, припинив трудові відносини, підстави для приватизації зазначеної квартири відсутні.
Згідно з довідкою від 28 квітня 2015 року № 120, виданою Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - ГУМВС України в Київській області), ОСОБА_3 проходив службу в Броварському районному відділі ГУМВС України в Київській області на посаді дільничного інспектора міліції з 24 жовтня 2003 року (наказ ГУМВС України в Київській області від 23 жовтня 2003 року № 217) по 11 листопада 2008 року, з 11 листопада 2008 року (наказ ГУМВС України в Київській області від 11 листопада 2008 року № 628) по 25 серпня 2010 року - дізнавача сектору дізнання ЛВ на ПВТ ГУМВС України в Київській області.                З 25 серпня 2010 року по теперішній час проходить службу в батальйоні патрульної служби (з охорони зони радіоактивного забруднення) Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУМВС України в Київській області на посадах середнього начальницького складу.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року встановлено, що відповідно до інвентаризаційної справи комунального підприємства Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, експлікації внутрішніх площ житлового будинку, квартира НОМЕР_1 та квартира НОМЕР_2 рахується як одна і та ж квартира (7/9).
Правовідносини з користування особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ службовими жилими приміщеннями врегульовано «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України», затвердженого наказом МВС України                             від 10 вересня 2004 року № 1039, «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 № 37 та правовими приписами, закріпленими в ЖК Української РСР.
Згідно зі статтею 122 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
Відповідно до частини першої статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.
Згідно з частиною другою статті 123 ЖК Укрїанської РСР, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76,             79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу.
Частиною першою статті 11 ЦПК України(в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Способи захисту цивільних прав і інтересів встановлені частиною другою статті 16 Цивільного кодексуУкраїни. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 124 ЖК Української РСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню зі службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке перебуває у власності місцевої ради, можливо лише з підстав, передбачених у статті 71 або статті 107 ЖК Української РСР.
Таким чином, ухвалюючи рішення в справі, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки позивач вимоги про виселення                    ОСОБА_5 із спірної квартири на підставі статті 124 ЖК Української РСР не заявляв, а просив визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71 ЖК Української РСР, то позов задоволенню не підлягає. 
Отже, доводи касаційної скарги вказаного висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції, яке просить скасувати Гоголівська сільська рада Броварського району Київської області, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь 
                                                                                                     Б. І. Гулько 
                                                                                                     Є. В. Синельников
                                                                                                     С.Ф. Хопта