ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

24.01.2018 | Київ | К/9901/1784/18 554/5053/16-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стрелець Т. Г.,
суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 554/5053/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції на постанову Октябрського районного суду м.Полтава, прийняту 15 липня 2016 року у складі: головуючого - Савченка А.Г. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду, постановлену 13 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Григорова А.М., суддів: Тацій Л.В., Подобайло З.Г., 
В С Т А Н О В И В: 
24 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції  про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 червня 2016 року інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві Волошиним О. Ю. позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді 425 грн. штрафу за те, що в цей же день, близько 09 год. 35 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Європейська в напрямку вулиці Фурманова в м. Полтаві, проїхав на заборонений сигнал світлофора (жовтий) перехрестя вулиць Європейська та Красіна, чим порушив вимоги п. п. «г» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. Заперечуючи факт вчинення такого порушення, він вважає, що безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому просить скасувати постанову про це як незаконну. 
Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 15 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 668994 від 18 червня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону УПП в м. Полтава Волошиним Олегом Юрійовичем відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП з мотивів порушення вимог п. п. «г» п.8.7.3 Правил дорожнього руху при переїзді перехрестя вулиць Європейська та Красіна в м. Полтаві як безпідставну, закривши провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення, в матеріалах справи відсутні.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що обставини порушення Правил дорожнього руху були зафіксовано за допомогою нагрудної відеокамери поліцейських. Зазначено, що позивач дійсно порушив Правил дорожнього руху, а постанова про адміністративне правопорушення винесена законно.
ОСОБА_1 направив на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 15 липня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року - без змін. 
04 січня 2018 року касаційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Полтаві Департаменту патрульної поліції на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 15 липня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи відсутність клопотань усіх сторін про розгляд цієї справи за їх участі, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до постанови серії ПС2 № 668994 від 18 червня 2016 року (а. с. 3) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п. п. «г» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, копію якої він в той же день отримав за те, що нібито проїхав на заборонений (жовтий) сигнал світлофору.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Пунктом 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом апеляційної інстанції було досліджено надані відповідачем відеоматеріали та встановлено, що з даних відеозапису місця події неможливо дати їм оцінку, оскільки службовий автомобіль, з якого здійснювалась відео фіксація, розташовувався позаду на значному віддалені від керованого позивачем транспортного засобу, тому встановити на якій саме знак світлофору авто почало проїзд світлофору з урахування положень п. 8.10 та п. 8.11 Правил дорожнього руху неможливо.   При цьому на відео є лише залишки «стоп - лінії» перед світлофором, належна лінія відсутня. Таким чином, дана обставина унеможливлює беззаперечно встановити факту порушення позивачем вимог п. 8.7.3 «г» ПДР, де визначено, що жовтий сигнал світлофора - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, оскільки з наданого відеозапису не вбачається на який сигнал світлофора ОСОБА_1 пересік стоп-лінію на перехресті вулиць Європейська та Красіна.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій, що відповідач не довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді вважає, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 15 липня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції  про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                 О. В. Білоус
                                                                                          І. Л. Желтобрюх