Постанова
Іменем України 
16 січня 2018 року
м. Київ
справа № 454/1008/16-ц
провадження № 61-1567св17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого: Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. А., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),
Курило В. П.
 
учасники справи:
позивач - фермерське господарство «ОСОБА_2»,
відповідач - Львівський окружний адміністративний суд,
відповідач - Держава Україна в особі Державної казначейської служби,
 
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_2» на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2016 року у складі судді Струс-Духнич Т. В. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року у складі суддів Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Ніткевича А. В.
 
В С Т А Н О В И В :
 
27 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу № 454/1008/16-ц призначено до судового розгляду.
 
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа № 454/1008/16-ц передана до Касаційного цивільного суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У березні 2016 року фермерське господарство «ОСОБА_2» звернулося з позовом до Львівського окружного адміністративного суду та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в якому просило стягнути з відповідача Держави Україна 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди завданої у результаті протиправних дій судді Львівського окружного адміністративного суду Львівської області ОСОБА_1, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації та 66 грн 85 коп. матеріальної шкоди завданої в результаті протиправних дій судді Львівського окружного адміністративного суду Львівської області ОСОБА_1
 
Позовна заява мотивована тим, що постановою судді Львівського окружного адміністративного суду Львівської області від 13 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову і ця постанова не ґрунтується на законності, прийнята без дотримання Конституції та законів України.
 
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою фермерського господарства «ОСОБА_2» в частині вимог щодо Львівського окружного адміністративного суду України.
 
При постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження в частині вимог щодо Львівського окружного адміністративного суду, суди зробили висновок, що, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних з розглядом справи нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.
 
10 червня 2016 року фермерське господарство «ОСОБА_2» подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2016 року у справі № 454/1008/16-ц у частині вимог щодо Львівського окружного адміністративного суду та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року № 454/1008/16-ц, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Фермерське господарство «ОСОБА_2» посилаєтьсяна неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На обґрунтування касаційної скарги фермерське господарство «ОСОБА_2» вказує, що при відмові у відкритті провадження суддя Сокальського районного суду Львівської області порушив його права, гарантовані статтями 44, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 16, 22, 1167, 1176 ЦК, статтями 3, 4, 11, 15, 108, 118 ЦПК України» (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову) і відповідачем за його позовом про відшкодування шкоди має бути Львівський окружний адміністративний суд.
 
Верховний Суд відхиляє аргументи фермерського господарства «ОСОБА_2» стосовно того, що відповідачем за його позовом про відшкодування шкоди має бути Львівський окружний адміністративний суд з наступних мотивів.
 
Згідно частини 7 статті 49 Закону України № 2453-VIвід 7 липня 2010 року«Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову) за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, по своїй суті, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію спокійно та незалежно. 
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї із справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що, з огляду на обставини тієї справи, таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України, № 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).
 
Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення статей 1174 і 1176 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16 січня 2003 року (далі - ЦК України). Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду покладається на державу, а не на суд.
 
Схожий висновок було зроблено і Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 вказано, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.
 
При ухваленні оскаржених ухвал, судиправильно застосували пункт 1 частини другої статті 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову) і обґрунтовано вирішили, що позовна заява фермерського господарства «ОСОБА_2», у частині вимог до Львівського окружного адміністративного суду про відшкодування шкоди,не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені ухвали постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, частиною 7 статті 49 Закону України № 2453-VI від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову), статтями 1174, 1176 ЦК України,пунктом 1 частини другої статті 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову), колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені ухвали без змін.
 
На підставі, частини 7 статті 49 Закону України № 2453-VI від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову), статей 1174, 1176 ЦК України, пунктом 1 частини другої статті 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову), керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_2»  залишити без задоволення.
 
Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 травня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                         М. Є. Червинська 
 
Судді:                                                                                       Н. А. Антоненко
 
В. М.Коротун
 
В. І. Крат 
 
В. П.Курило