Постанова
Іменем  України
 
04 січня 2018 року
м. Київ
 
справа № 638/11696/14-ц
 
провадження № 61-1443св17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), КоротунаВ. М., Червинської М. Є.,
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня                                   2016 року у складі судді Артакової К. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2016 року у складі суддів: Котелевець А. В., Гуцал Л. В., Трішкової І. Ю.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова                               від 05 листопада 2014 року та перерахування суми у розмірі 3 469 грн 99 коп. на його розрахунковий рахунок, відкритий у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»).
 
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду              міста Харкова від 05 листопада 2014 року позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку 17 510 грн 82 коп. та судовий збір у розмірі 275 грн                     11 коп., а також солідарно з ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «УФА «ВЕРУС» в особі філії у Дзержинському районі м. Харкові - 10 000 грн. На виконання вищевказаного рішення 26 лютого 2015 року районним судом видано виконавчий лист № 638/11696/14-ц та з карткового рахунку ОСОБА_4 було стягнуто суму у розмірі 3 469 грн 99 коп.
 
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2015 року заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 листопада            2014 року скасовано. Справу призначено до розгляду в загальному порядку.
 
Посилаючись на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова                        від 07 квітня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено, останній звернувся до суду з вищевказаною заявою про поворот виконання рішення районного суду та стягнення з банка на його користь суми коштів, яку було утримано з його карткового рахунку на виконання скасованого судового рішення. 
 
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 липня 2016 року заяву ОСОБА_4 про поворот виконання рішення задоволено частково.
 
Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3 469 грн 99 коп., що були стягнуті заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2014 року.
 
Частково задовольняючи заяву ОСОБА_4 про поворот виконання рішення районного суду про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення районного суду на підставі якого проводилось відповідне стягнення було скасовано, а тому відповідно до положень статті 380 ЦПК України (в редакції 2004 року) є підстави для задоволення заяви про поворот виконання вказаного рішення.
 
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2016 року ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 липня 2016 року залишена без змін.
 
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви про поворот виконання рішення відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що кошти стягнуті на виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2014 року було стягнуто на виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, а тому скасування вищевказаного заочного рішення не звільняє відповідача від виконання своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором. За таких обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що підстави передбачені статтею 380 ЦПК України (в редакції 2004 року) для вирішення питання про поворот виконання рішення відсутні.
 
У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи про те, що повністю погоджується з висновками судів щодо наявності передбачених законом підстав для задоволення заяви про поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2014 року, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Згідно частини першої статті 380 ЦПК України (в редакції 2004 року) питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
 
Відповідно до частини першої статті 381 ЦПК України (в редакції 2004 року) якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.
 
Частково задовольняючи заяву ОСОБА_5, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 89 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що за час виконання виконавчого листа № 638/11696/14-ц, виданого на виконання скасованого заочного рішення Дзержинського районного суду                          міста Харкова від 05 листопада 2014 року, з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» перераховано суму у розмірі 3 469 грн 99 коп., тому вказана сума відповідно до положень статті 380 ЦПК України (в редакції 2004 року) підлягає стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4
 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що скасування судового рішення на підставі якого було проведено стягнення коштів з ОСОБА_4 не є підставою для задоволення заяви про поворот виконання рішення, оскільки не звільняє останнього від виконання кредитного зобов'язання, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня                                   2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                В. П. Курило
 
В.М. Коротун
 
М.Є. Червинська