Постанова
Іменем України
 
30 січня 2018 року
м. Київ
 
справа № 461/12051/15-ц
провадження № 61-1507 св 17 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Стрільчука В. А.,
суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради,
відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представник відповідача - ОСОБА_3,
треті особи: Львівське комунальне підприємство «Цитадель-Центр», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Львівська міська рада,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2016 року у складі суддів: Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У грудні 2015 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи:  Львівське комунальне підприємство «Цитадель-Центр» (далі - ЛКП «Цитадель-Центр), Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Львівська міська рада, у якому просили зобов'язати 
відповідачів - наймачів квартири АДРЕСА_1 відновити приміщення житлових кімнат (в поверховому плані під літ. 9-1, площею 30, 8 кв. м; літ. 9-2, площею 26, 4 кв. м) та дві кахельні пічки в зазначених кімнатах за власні кошти.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на балансі Львівської міської ради знаходиться будинок АДРЕСА_1 який обслуговує 
ЛКП «Цитадель-Центр». Рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 26 лютого 1980 року № 130 вказаний будинок віднесено до пам'яток культурної спадщини.
У квартирі НОМЕР_1 зазначеного будинку, загальною площею 73, 1 кв. м, проживають та перебувають на реєстраційному обліку відповідачі.
10 січня 2014 року ЛКП «Цитадель-Центр» складено акт-попередження про те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 самовільно демонтовано пічки та закладено дверний отвір між кімнатами у квартирі АДРЕСА_1, який направлено в Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради для реагування та вжиття відповідних заходів. 
30 січня 2014 року уповноваженою особою Управління охорони історичного середовища складено протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлено факт проведення ОСОБА_1 робіт по переплануванню (закладення дверного прорізу, влаштування перегородок, демонтажу печей) у квартирі будинку, який є пам'яткою культурної спадщини без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини. 
 
Постановою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 
13 лютого 2014 року № 16 визнано в діях ОСОБА_1 вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 92 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. 
 
16 вересня 2015 року ЛКП «Цитадель-Центр» складено акт обстеження технічного стану зазначеної квартири, в якому, зокрема вказано про проведення перепланування, а саме: змінено класифікацію приміщень, зменшено площу кімнат у зв'язку із влаштуванням перегородок і утворенням коридору, закладено дверний проріз між кімнатами, демонтовано дві пічки. 
 
21 вересня 2015 року ЛКП «Цитадель-центр» направив ОСОБА_1 і ОСОБА_2 попередження з вимогою відновити приміщення житлових кімнат, перегородки та демонтовані дві кахельні печі. 
 
Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від  24 вересня 2015 року №409 «Про відновлення приміщень житлових кімнат та двох кахельних пічок» затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району від 22 вересня 2015 року, зобов'язано ОСОБА_1 - наймача квартири АДРЕСА_1 відновити приміщення житлових кімнат (в поверховому плані під літ. 9-1, площею 30, 8 кв. м; літ. 9-2, площею 
26, 4 кв. м) та дві кахельні пічки в зазначених кімнатах. 
 
29 жовтня 2015 року ЛКП «Цитадель-Центр» повідомило відповідачів про необхідність виконати вказане розпорядження, однак такі вимоги залишились без задоволення.
 
Посилаючись на наведене та на те, що будь-яких дозвільних документів на проведення перепланування відповідачі не отримували, вимог щодо приведення квартири до попереднього стану не виконали, просив позов задовольнити.
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 5 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що здійснене відповідачами перепланування у межах внутрішнього простору приміщень квартири не призвело до втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не суперечать нормам захисту традиційного історичного середовища міста і не порушують пам'ятко-охоронних норм і правил. Проведені відповідачами роботи не призвели до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту. Здійснення відповідачами переобладнання квартири не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, а після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.
Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 
2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.
 
Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - наймачів квартири АДРЕСА_1 за власні кошти відновити приміщення житлових кімнат (у поверховому плані під літ.9-1, площею 30, 8 кв. м, літ. 9-2, площею 26,4 кв. м) та дві кахельні пічки у зазначених кімнатах.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що всупереч вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини», частини 2 статті 100 ЖК Української РСР, відповідачі за відсутності дозвільних документів, без згоди наймодавця - Львівської міської ради самовільно здійснили переобладнання квартири, що призвело до зміни площ у кімнатах, а самовільний демонтаж двох пічок є втручанням в інженерні системи загального користування.
 
У вересні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2016 року та залишити в силі рішення Галицького районного суду м. Львові від 5 травня 2016 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що влаштування перегородок, дверних прорізів, демонтування печей не є самочинним будівництвом відповідно до 
п. 3. 2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127. Перепланування не потребувало дозволів на його здійснення і подальше введення в експлуатацію, що узгоджується з приписами статті 100 ЖК Української РСР. 
 
Позивачем не надано належних доказів на підтвердження зміни площ кімнат квартири, а також доказів того, що здійснене перепланування приміщень призводить до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, порушення цілісності і зовнішнього виду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та погіршують умови експлуатації.
 
Зазначала, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова 
від 28 жовтня 2005 року зобов'язано Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради переобладнати квартиру АДРЕСА_2 у 
м. Львові, однак вказане рішення не виконано, у зв'язку з чим відповідачі намагались привести квартиру у відповідність до проекту, затвердженого вказаним рішенням.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Касаційна скарга не  підлягає задоволенню.
 
Судами установлено, що згідно з розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 18 жовтня 2013 року № 414 «Про зміну договору найму жилого приміщення» змінено договір найму жилого приміщення та вирішено укласти його з ОСОБА_1, яка з 11 лютого 
2000 року зареєстрована і проживає в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 
 
Загальна площа квартири 73, 10 кв. м, житлова - 57, 2 кв. м.
 
Будинок у якому знаходиться зазначена квартира є пам'яткою архітектури місцевого значення.
 
30 січня 2014 року уповноваженою особою Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 
92 КУпАП.
 
Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 13 лютого 2014 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного проступку, передбаченого статтею 
92 КУпАП за порушення вимог законодавства про охорону культурної спадщини, а саме - проведення без письмово дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини робіт по переплануванню у квартирі АДРЕСА_1 
 
Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 24 вересня 2015 року № 409 «Про відновлення приміщень житлових кімнат та двох кахельних пічок» зобов'язано ОСОБА_1 за власні кошти відновити приміщення житлових кімнат (в поверховому плані під літ. 9-1, площею 
30,8 кв. м; літ. 9-2, площею 26,4 кв. м) та дві кахельні пічки в зазначених кімнатах.
 
Законом України «Про охорону культурної спадщини» врегульовано правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою збереження та використання об'єктів культурної спадщини.
 
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.
 
Частиною 1 статті 24 вказаного Закону визначено, що власник або уповноважений ним орган, користувач зобов'язані утримувати пам'ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. 
 
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, на підставі погодженої з ним науково-проектної документації.
 
Консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток національного значення здійснюється лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.
Розробленню проектів консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам'яток передує проведення необхідних науково-дослідних робіт.
 
Відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 
24 травня 2001 року №127, з урахуванням змін, внесених наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політки від 9 серпня 2012 року № 404 (набрав чинності 8 жовтня 2012 року) не належать до самочинного будівництва для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу або влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; збільшення площі вбиральні за рахунок об'єднання ванної кімнати з вбиральнею чи коридором або іншим підсобним приміщенням; влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; влаштування перегородок в підсобних приміщеннях; демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор; демонтування камінів, грубок, печей (без перекривання вентиляційних шахт, димоходів); демонтування або влаштування перегородок між приміщеннями кухні і житлової кімнати; зменшення площ за рахунок утеплення, оздоблення стін; перестановка інженерного та сантехнічного обладнання в межах призначених приміщень; засклення балконів та лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.
 
Відповідно до п. 1.4.1-1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 № 76 (далі - Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.
 
Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі улаштування в окремих жилих будинках, жилих і  нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових  приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.
До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
 
Для проведення робіт по ремонту, переобладнанні, переплануванні, внесенні змін у багатоквартирному будинку який є пам'яткою культурної спадщини необхідно оформити відповідну дозвільну документацію, яка повинна включати в обов'язковому порядку письмовий дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, та наявність погодженої з ним науково-проектної документації.
 
У п. 1.4.5 Правил зазначено, що для одержання дозволу на  переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) 
приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: 
копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення;копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку;- проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.
 
У порушення зазначених вимог діючого законодавства відповідачі не отримали відповідну дозвільну документацію, яка повинна включати в обов'язковому порядку письмовий дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, та погодженої з ним науково-проектної документації.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, як на підставу відмови у задоволенні позову посилався на приписи частини 2 статті 100 ЖК Української РСР та врахував, що правовідносини у сфері охорони культурної спадщини врегульовано Законом України «Про охорону культурної спадщини», норми якого, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, є спеціальними. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу  на невиконання Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2005 року, яким зобов'язано переобладнати квартиру АДРЕСА_2 у 
м. Львові, у зв'язку з чим відповідачі намагались привести квартиру у відповідність до проекту, затвердженого вказаним рішенням, не мають правового значення у вказаній справі.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції 
залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене та керуючись статтями 400, 402, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду ,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу» представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий:                                                                        В. А. Стрільчук

Судді:                                                                                             С. О. Карпенко

                                                                                              В.О. Кузнєцов

                                                                                              С.О. Погрібний

Г. І. Усик