ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року                              м. Київ                              К/800/30568/14 
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:                    Усенко Є.А.,
суддів:                               Борисенко І.В., Веденяпіна О.А., 
розглянувши у письмовому провадженні 
касаційну скаргу Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області
на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2014
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014
у справі № 818/8923/13-а Сумського окружного адміністративного суду
за позовом Комунального підприємства  (КП) «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради (Підприємство)
до Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області (ОДПІ)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014, позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення Сумської ОДПІ від 21.10.2013: № 0001102202.
У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.
У зв'язку з неприбуттям в судове засідання, призначене на 08.11.2017 о 12 годині, представників сторін, повідомлених про дату, час та місце судового засідання, касаційний перегляд справи здійснено в письмовому провадженні відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.
Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку КП «Сумижилкомсервіс» суми грошових зобов`язань з екологічного податку (за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах) та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 02.10.2013 № 60/22/34328815/56. Згідно з цими висновками Підприємством  порушені норми пунктів 246.4, 246.5 ст. 246 Податкового кодексу України (ПК), а саме: занижено екологічний податок (за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах) за період із 01.01.2011 по 30.06.2013 на загальну суму 2329886,87 грн. у зв'язку з тим, що грошові зобов'язання позивач визначив із застосуванням коефіцієнта 1, замість 3.
За наслідками перевірки ОДПІ стосовно позивача прийняте податкове повідомлення-рішення від 21.10.2013: № 0001102202 про збільшення грошового зобов'язання із податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах на 2329886,87 грн. за основним платежем та на 498114,27 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).
Відповідно до пункту 246.4 ст. 246 ПК за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів, ставки податку, зазначені у пунктах 246.1 - 246.3 цієї статті, збільшуються у 3 рази. 
Пунктом 246.5 цієї статті встановлено, що коефіцієнт до ставок податку, який встановлюється залежно від місця (зони) розміщення відходів у навколишньому природному середовищі: в межах населеного пункту або на відстані менш як 3 км від таких меж  - 3; на відстані від 3 км і більше від меж населеного пункту - 1.
У судовому процесі встановлено, що позивач здійснює розміщення відходів, для чого використовує полігон, який має паспорт місця видалення відходів «Полігон для складування твердих побутових відходів на території В. Бобрицької сільської ради Краснопільського району» від 19.02.2009 № 123 (а.с.105-115). У зв'язку з цим позивач є платником податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах. При цьому. спірним є коефіцієнт до ставок податку, який встановлюється залежно від місця (зони) розміщення відходів у навколишньому природному середовищі: позивач здійснював розрахунок податку виходячи із коефіцієнту 1, тоді як ОДПІ вважає, що має застосовуватись коефіцієнт 3. Підставою для таких висновків ОДПІ стали обставини незабезпечення позивачем повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів, а також розміщення полігону на відстані менше 3 км від населеного пункту: місце видалення відходів знаходиться  за 2,3 км від села Братське та за 3,5 км. від села Кам'яне.
Як свідчить акт перевірки, висновок ОДПІ про незабезпечення позивачем повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів було зроблено на підставі інформації, викладеній у таких джерелах, як  витяг з реєстру місць видалення відходів в області (МВВ), паспорт місця видалення відходів (МВВ) № 123 від 19.02.2009; протокол № 67-04-12 від 23.04.2012 вимірювань показників складу та властивостей проб вод, складений Державною екологічною інспекцію у Сумській області; протокол  від 27.04.2012 № 07-04-12 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів, складений Державною екологічною інспекцію у Сумській області; протокол Сумської обласної санітарно-епідеміологічою станцією (СЕС) від 09.07.2012 № 150-151; протокол від 04.10.2012 № 220-10-12 вимірювань показників складу та властивостей проб вод, складений Державною екологічною інспекцію у Сумській області; протокол від 17.10.2012 № 47-10-12 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів, складений Державною екологічною інспекцію у Сумській області; Інструкція з експлуатації полігону твердих побутових відходів, розташованому на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області від 11.06.2012; паспорт технічного стану споруди «Полігон для складування твердих побутових відходів на території Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області (2 черга)»; протокол № 166 - 167 дослідження води поверхневих водоймищ, прибережних зон морів і стічних вод від 06.07.2011, складений Сумською обласною санітарно-епідеміологічною станцією; результат № 2-3 санітарно-мікробіологічного дослідження від 08.07.2011, складений Сумським міським управлінням держсанепідслужби; протокол відбору та дослідження проб ґрунту від 29.04.2013 за №111, складений Сумським міським відділом ДУ «Сумський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України»; протокол  від 16.06.2011 № 124 відбору та дослідження проб ґрунту, складений Сумською обласною СЕС; акт санітарно-гігієнічного обстеження об'єкта від 14.05.2013, складений Сумським міським управлінням Держсанепідслужби у Сумській області; акти санітарно-гігієнічного обстеження об'єкта від 14.06.2011, від 17.08.2011, від 10.05.2012, від 28.11.2012, складені Сумською міською  СЕС, акт санітарно-гігієнічного обстеження об'єкта від 14.05.2013, складений Сумським міським управлінням Держсанепідслужби у Сумській області; лист Наукового центру прикладних екологічних досліджень щодо розрахунків розсіювання шкідливих хімічних речовин від полігону в атмосферному повітрі на межі санітарно-захисної зони об'єкту від 04.03. 2013. 
Разом із тим, відповідно до висновку Державної санітарно епідеміологічної експертизи від 12.09.2008 за № 02-1/38  полігон, на якому позивач розміщує відходи, відповідає вимогам діючого законодавства і погоджений. Згідно з інформацією Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 21.01.2014 № 02-3/162 (а.с. 146), в 2012 - 2013 роках у санітарно-захисній зоні проведено відбір та дослідження проб атмосферного повітря на предмет забруднення навколишнього природного середовища від розміщення ТПВ на полігоні по складуванню твердих побутових відходів Великобобрицької селищної ради Краснопільського району. Зразки проб атмосферного повітря відповідають вимогам ДСП - 201-97 «Державні санітарні правила охорони атмосферного повітря населених місць від забруднення хімічними і біологічними речовинами». Згідно інформації Державної екологічної інспекції у Сумській області, викладеній в листі від 16.01.2014 № 119/07-20, (а.с. 147) якість підземної води із спостережувальних свердловин полігону ТПВ, відповідає вимогам нормативних документів, перевищень гранично-допустимих концентрацій вмісту забруднюючих речовин не виявлено.
Відповідно до листа Тростянецької районної державної адміністрації від 29.01.2013 № 358/02-09 межі населеного пункту села Братське Гребениківської сільської ради Тростянецького району не визначені в зв'язку з відсутністю містобудівної документації (а.с. 41).
На підставі оцінки вищевказаних доказів суди попередніх інстанцій зробили висновок про не доведеність у судовому процесі обставин незабезпечення позивачем повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів, а також розміщення полігону на відстані менше 3 км від населеного пункту (село Братське), а відтак і про необґрунтованість висновку ОДПІ щодо заниження позивачем податок за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах.
Відповідно до підпункту 240.1.3 пункту 240.1 ст. 240 ПК платниками екологічного податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не проводять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників. Під час провадження яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюється розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання).
Ставки податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах встановлені статтею 246 ПК з диференціацією ставок, зокрема, залежно від місця та об'єкту, на якому розміщуються відходи. Так, згідно з пунктом 246.4 цієї статті за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів, ставки податку, зазначені в пунктах 246.1-246.3 цієї статті, збільшуються у 3 рази.
Коефіцієнт до ставок податку при розміщенні відходів у навколишньому природному середовищі в межах населеного пункту або на відстані менше як 3 км від таких меж становить 3 (пункт 246.5 ст. 246 ПК).
Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України визначені Законом України «Про відходи» від 05.03.1998р. №т187/98-ВР (з наступними змінами і доповненнями).
Згідно зі статтею 1 цього Закону розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах; відведені місця чи об'єкти - місця чи об'єкти (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл уповноважених органів на видалення відходів чи здійснення інших операцій з відходами.
Відповідно до пункту «в» частини першої ст. 23 цього Закону до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, у сфері поводження з відходами належить проведення в установленому законодавством порядку державної екологічної експертизи науково-дослідних і технологічних розробок та проектно-кошторисної документації на будівництво і реконструкцію підприємств, установок, полігонів, комплексів, споруд, інших спеціально відведених місць чи об'єктів щодо дотримання вимог законодавства та нормативів під час утворення, оброблення, утилізації та видалення відходів стосовно об'єктів, рішення щодо затвердження (схвалення) яких приймається Кабінетом Міністрів України.
Така ж компетенція частиною другою ст. 20 Закону № 187/98-ВР визначена і для обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Вирішення питань щодо розміщення на своїй території об'єктів поводження з відходами, здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території входить до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами (стаття 21 Закону № 187/98-ВР).
Статтею 28 цього Закону передбачено, що з метою повного обліку та опису функціонуючих, закритих та законсервованих місць видалення відходів, їх якісного і кількісного складу, а також здійснення контролю за впливом відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини ведеться реєстр місць видалення відходів. 
Реєстр місць видалення відходів ведеться на підставі відповідних паспортів, звітних даних виробників відходів, відомостей уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами. Дані реєстру підлягають щорічному уточненню. 
Порядок ведення реєстру місць видалення відходів визначається Кабінетом Міністрів України.
Частинами другою та четвертою ст. 33 цього Закону встановлено, що на кожне місце видалення відходів  складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування  та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць видалення  і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць.
Видалення і зберігання відходів здійснюється в спеціальних місцях, які визначені і відведені органами місцевого самоврядування з урахуванням вимог природоохоронного і земельного законодавства, при наявності відповідних дозволів, в яких зазначається об'єм відходів відповідно встановленим лімітам, а також умови їх зберігання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998р. № 1216 (з наступними змінами і доповненнями)  затверджено Порядок ведення реєстру місць видалення відходів (далі - Порядок).
За визначенням, наведеним у пункті 3 Порядку місця видалення відходів (МВВ) - спеціально відведені місця чи об'єкти (полігони, комплекси, котловани, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких для видалення відходів отримано дозвіл від спеціально уповноважених органів у сфері поводження з відходами.
Нормами пунктів 5, 10, 13, 14, 16, 19, 20 Порядку (в редакції до внесення змін і доповнень постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013р. № 748) встановлено, що на кожне МВВ складається спеціальний паспорт, у якому зазначається найменування і код відходів, їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації. Спеціальний паспорт складається власником МВВ відповідно до Інструкції про зміст і складання паспорта місць видалення відходів.
Власники МВВ або за їх дорученням спеціалізовані проектні організації, що мають відповідну ліцензію, здійснюють інвентаризацію МВВ та складають проекти їх паспортів, які  
надсилають на погодження до органів МОЗ, Мінпраці та Держбуду на місцях, а також до відповідних організацій, що належать до сфери управління Мінекоресурсів і Держводгоспу.  

Після погодження проектів паспортів власники МВВ передають їх на розгляд органів Мінекоресурсів на місцях. 
Погоджені паспорти МВВ органи Мінекоресурсів на місцях надсилають Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міській державній адміністрації на затвердження та внесення до реєстру.
Щорічно паспорти МВВ підлягають перегляду за результатами спостережень, контрольних замірів, додаткових робіт тощо і погоджуються органами Мінекоресурсів на місцях. У разі необхідності за рішенням місцевих державних адміністрацій може здійснюватися позачергове уточнення даних паспортів МВВ. 
На підставі даних паспортів органи Мінекоресурсів на місцях разом з місцевими державними адміністраціями готують висновки щодо рівня екологічної безпеки МВВ, визначають категорію їх екологічної безпеки для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Висновки надсилаються власникам МВВ для вжиття ними заходів, спрямованих на забезпечення екологічно безпечного функціонування МВВ.
Відповідно до глави 1 Інструкції про зміст і складання паспорта місць видалення відходів, затвердженої  наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 14.01.1999 р. N 12 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.02.1999 р. за N 60/3353) спеціальний паспорт місця видалення відходів (далі - МВВ) складається власником МВВ відповідно до цієї Інструкції. Дані паспорта МВВ, після його затвердження і присвоєння реєстраційного номера, вносяться до реєстру місць видалення відходів відповідно до Порядку ведення реєстру місць видалення відходів. 
Паспорт складається за матеріалами інвентаризації МВВ на підставі всього комплексу наявної інформації, включаючи вихідні дані проектів, матеріали виробничої паспортизації відходів (що утворювалися і видалялися), дані карток і відомостей прибутково-видаткових документів, дані моніторингу та спеціальних робіт, відомості спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами, матеріали постійно діючих комісій з питань поводження з безхазяйними відходами при Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування. 
За відсутності потрібних даних щодо МВВ власник МВВ здійснює на вимогу місцевої державної адміністрації потрібний обсяг досліджень, робіт чи спостережень, достатніх для складання паспорта МВВ. Обсяг і терміни проведення відповідних робіт погоджуються з місцевою державною адміністрацією, відповідальною за ведення реєстру МВВ. Щодо безхазяйних відходів додаткове обстеження для отримання потрібної інформації здійснюється за дорученням місцевої державної адміністрації.
У той же час, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що перевірка контролюючим органом обставин дотримання позивачем природоохоронних норм виходить за межі його функції, встановлених ПК, зокрема щодо податкового контролю. 
КП «Сумижилкомсервіс» використовує місце видалення відходів на підставі паспорта (реєстраційний номер 123, дата реєстрації 19.02.2009), розробленого, затвердженого та погодженого відповідно до встановленого правовими нормами порядку на використання МВВ «Полігон для складування твердих побутових відходів на території В.Бобровицької ради Краснопільського району». Наявність цього паспорта підтверджує, що розміщення відходів здійснюється позивачем у спеціально відведеному місці (об'єкті), а не на звалищі,  яке, на відміну від  спеціально відведеного місця (об'єкта) видалення (розміщення) відходів, не  є спеціально облаштованим (пристосованим) для таких цілей. У зв'язку з цим застосування ОДПІ  при визначенні КП «Сумижилкомсервіс» норми пункту 246.4 ст. 246 ПК та збільшення ставки податку у 3 рази є неправомірним. Доводи ОДПІ, що полігон не забезпечує безпечне для навколишнього середовища зберігання відходів, не може бути підставою для застосування підвищеної ставки податку, оскільки контроль за відповідністю місця видалення відходів нормам екологічного права не входить до компетенції органів ДФС, а є повноваженнями інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування згідно з чинним законодавством.
Разом з тим, згідно з паспортом  «Полігон для складування твердих побутових відходів на території В.Бобровицької ради Краснопільського району» вказане місце видалення відходів віддалене від села Братське на 2,3 км, а від села Кам'яне - на 3,5 км  (розділ ІІІ. Природно-геологічна характеристика МВВ) (а.с. 107). Оскільки саме паспорт містить повну інформацію про місце видалення відходів та є підставою для його внесення   до відповідного реєстру вказані в ньому характеристики місця видалення відходів до внесення щодо них змін в паспорт є визнаними. Відтак, ОДПІ правомірно відповідно до пункту 246.5 ст. 246 ПК при визначенні грошових зобов'язань КП «Сумижилкомсервіс»  з екологічного податку застосовано коефіцієнт 3, встановлений до ставок податку при розміщенні відходів у навколишньому природному середовищі в межах населеного пункту або на відстані менше як 3 км від таких меж.  Оскільки суди попередніх інстанцій неправильно застосували норму пункту 246.5 ст. 246 ПК, ухвалені у справі судові рішення  відповідно до ст. 225 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають зміні, а позов - частковому задоволенню, а саме: в частині вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2013 № 0001102202 в частині збільшення суми грошового зобов'язання на 776628,96 грн. (2329886,87:3) за основним платежем і на 194177,24 грн. (776628,96:100х25%) за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), які застосовані до КП «Сумижилкомсервіс» на підставі пункту 123.1 ст. 123 ПК. Відповідно в частині вимог про скасування податкового повідомлення-рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання на 1553257,91 грн. (2329886,87-776628,96) за основним платежем і на 303937,03 грн. (498114,27-194177,24)  за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в позові слід відмовити. 
Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області задовольнити частково.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2014  та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014 змінити, позов задовольнити частково: визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області (Краснопільське відділення) від 21.10.2013 № 0001102202 в частині збільшення суми грошового зобов'язання на 776628,96 грн.  за основним платежем і на 194177,24 грн.  за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). В позові про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області (Краснопільське відділення) від 21.10.2013 № 0001102202 в частині збільшення суми грошового зобов'язання на 1553257,91 грн.  за основним платежем і на 303937,03 грн.  за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) відмовити.
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя: | підпис | Є.А. Усенко
Судді: | підпис | І.В. Борисенко
| підпис | О.А. Веденяпін