Постанова
Іменем  України
 
15 січня 2018 року
м. Київ
 
справа № 523/1835/16-ц
 
провадження № 61-425св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), КоротунаВ. М., Червинської М. Є.
учасники справи:
позивач - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
відповідач - ОСОБА_6,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6, подану через представника ОСОБА_7, на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 02 вересня 2016 року у складі судді Сувертак І. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Бабія А. П., Варикаші О. Д., Станкевича В. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У лютому 2016 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні спільними приміщеннями.
 
Позовна заява мотивована тим, що у комунальній двокімнатній неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 одну житлову кімнату площею 17 кв. м займає ОСОБА_4 разом з матір'ю ОСОБА_5, а другу житлову кімнату площею 10,4 кв. м - ОСОБА_6 На квартиру відкрито два особові рахунки.
 
За заявою ОСОБА_6 Одеською філією науково-дослідний інститут Проектреконструкція було виготовлено технічний висновок «Збереження реконструйованої комунальної квартири АДРЕСА_1», на підставі якого                    ОСОБА_6 збудовала перегородку між кімнатами, яка розділила квартиру комунального заселення на дві квартири. У результаті проведеної відповідачем самовільної реконструкції утворилися дві однокімнатні квартири з частковим набором підсобних приміщень. ОСОБА_6 стала користувачем житлової кімнати площею 10,4 кв. м, кухні площею 5,0 кв. м, туалету площею 1,4 кв. м, ванної кімнати площею 2,2 кв. м. ОСОБА_6 влаштувала у квартиру окремий вхід шляхом демонтажу віконного пройому в кухні та додатковим облаштуванням сходів. Натомість ОСОБА_5 стала користувачем житлової кімнати площею 17,3 кв. м, коридору розміром 4,9 кв. м, об'єднаного санвузла площею 1,8 кв. м., кухні-ніші площею 1,5 кв. м зі збереженим входом у квартиру.
 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2005 року ОСОБА_6 було відмовлено у позові щодо зобов'язання Суворовської районної адміністрації міста Одеси прийняти в експлуатацію квартиру посімейного типу, але залишено у її користуванні новозбудовану перегородку між кімнатами комунальної квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2.
 
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 03 червня 2014 року  ОСОБА_5 була визнана недієздатною, значиться на обліку в ОПНД як душевно хвора людина, піклувальником призначена її донька ОСОБА_4
 
Починаючи з 2002 року сім'я ОСОБА_4 позбавлена можливості і права користуватися спільними приміщеннями в комунальній неприватизованій квартирі, тобто кухнею та ванною кімнатою, що має триваючий характер.
 
Вказано, що в плані квартири, складеному ЖКС «Північний» зазначено, що в користуванні сім'ї ОСОБА_4 знаходиться кухня-ніша та суміщений санвузол, що не відповідає дійсності адже кухнею-нішею названа комора, в якій за технічними умовами не може бути облаштована кухня, що підтверджується актом дослідження ПАТ «Одесагаз» від 12 жовтня 2015 року, в якому зазначено, що встановити газову плиту в помешканні неможливо, а так званий суміщений санвузол по суті представляє собою крихітне приміщення, в якому крім унітазу нічого встановити неможливо.
 
Посилаючись на те, що приміщення у якому проживає сім'я ОСОБА_4 наразі не відповідає таким вимогам ДСТУ, а своїми самочинними діями зі зведення перегородки та відокремленням кімнат ОСОБА_6 порушила норми чинного законодавства України Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з вимогою зобов'язати відповідача знести незаконно зведену перегородку в неприватизованій комунальній квартирі.
 
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 02 вересня 2016 року задоволено позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 
 
Зобов'язано ОСОБА_6 за власний рахунок знести зведену перегородку між кімнатами, закрити окремий вихід з приміщення на вулицю, привести приміщення квартири АДРЕСА_1 в попередній стан відповідно до технічної документації будинку АДРЕСА_1 і зобов'язано ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_4 та                  ОСОБА_5 користуватися спільними приміщеннями - кухнею та ванною кімнатою комунальної неприватизованої квартири АДРЕСА_1.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що проведення робіт внаслідок яких з комунальної квартири з одним входом створено дві ізольовані квартири з окремими входами зроблено з порушенням санітарних і технічних норм та без згоди наймодавця, а також відповідного оформлення такого перетворення органом місцевої влади. Вказані дії є порушенням положень статті 100 ЖК України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.
 
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_6, подана представником - ОСОБА_7, відхилена, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що недотримання технічних та санітарних норм при переобладнанні спірної квартири вказує на порушення прав та інтересів наймодавця, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вони позбавлені можливості у встановленому законом порядку користуватися приміщеннями загального користування у комунальній квартирі, у тому числі ванною та кухнею.
 
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, просить скасувати судові рішення, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки зобов'язавши ОСОБА_6 за власний рахунок привести приміщення спірної комунальної квартири у попередній стан, було порушено її право на повноцінне спокійне життя, вона змушена жити в одній квартирі з недієздатною особою, що є порушенням пункту першого статті восьмої Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод.
 
Крім того, зазначає, що у порушення частини першої статті 45 ЦПК України (у редакції 2004 року) Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради не надала суду документи на підтвердження наявності поважних причин, що унеможливили самостійне звернення ОСОБА_4 до суду з відповідним позовом.
 
Так, відповідно до статті 100 ЖК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартир на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускається за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.
 
Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, визначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 89 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що внаслідок проведених ОСОБА_6 робіт із встановлення перегородки між кімнатами квартири АДРЕСА_1, порушено права та інтереси наймодавця, а також ОСОБА_4 та              ОСОБА_5, оскільки вони позбавлені можливості у встановленому законом порядку користуватися приміщеннями загального користування у комунальній квартирі, у тому числі ванною та кухнею. Таке переобладнання виконано з порушенням санітарних і технічних норм та без згоди наймодавця, що суперечить положенням статті 100 ЖК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
 
Доводи ОСОБА_6 про те, що вона змушена проживати в одній квартирі з ОСОБА_5, яка страждає на психічне захворювання, не можуть бути підставою для визнання її дій з перепланування комунальної квартири законними, оскільки при цьому порушуються права ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які є користувачами іншої кімнати.
 
Крім того, суди встановлюючи поважність причин звернення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до суду з позовом в інтересах ОСОБА_5, яка є недієздатною, та її доньки ОСОБА_4 - опікуна ОСОБА_5, правильно встановили законність такого звернення (стаття 45 ЦПК України у редакції                     2004 року), оскільки саме Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради здійснює управління спірним нерухомим майном.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану через представника ОСОБА_7,залишити без задоволення.
 
Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 02 вересня 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 листопада 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                В. П. Курило
 
В.М. Коротун
 
М.Є. Червинська