ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
31.01.2018 | Київ | К/9901/3036/18 813/7272/13-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу | Львівської митниці Державної фіскальної служби (далі - Митниця)
на постанову | Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2013  (головуючий суддя - Крутько О.В.)
та ухвалу | Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 (колегія у складі суддів: Коваль Р.Й.,                Большакова О.О., Судова-Хомюк Н.М.)
у справі | № 813/7272/13-а
за позовом | Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвар»
до | Львівської митниці Державної фіскальної служби
про | визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,
ВСТАНОВИВ:

Спільне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвар» звернулося до суду з позовом до Митниці про визнання протиправними та скасування: картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2013/00355 від 01.08.2013 та рішення про коригування митної вартості товарів №209000003/2013/900067/2 від 01.08.2013 року.          
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав про те, що відповідач безпідставно визначив іншу митну вартість імпортованих товарів і відмовив позивачу у їх митному оформленні. Товариство надало Митниці всі документи, які підтверджують складову декларованої ним митної вартості та не містять жодних неточностей чи розбіжностей.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2013 у даній справі, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015, позов задоволено. Визнано протиправними і скасовані картку відмови Митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2013/00355 від 01.08.2013 та рішення про коригування митної вартості товарів  № 209000003/2013/900067/2 від 01.08.2013.
Задовольняючи позовну заяву, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відмова Митниці у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою другорядного методу носять протиправний характер, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи для визначення ціни за основним методом. Доказів на підтвердження, що позивач та його контрагент по контракту є пов'язаними особами, в розумінні митного законодавства Митницею не надано.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на не дослідження судами факту заниження позивачем митної вартості імпортованого товару з-за кордону, постачальник (продавець) якого є пов'язаною особою.  
В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, касаційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.04.2012 між Товариством як Покупцем, та фірмою OLKUSKA FABRYKA NACZYN EMALIOWANYCH «EMALIA» S.A. (Польща), як Постачальником, укладено міжнародний Контракт купівлі-продажу товарів за № 120, відповідно до п.1.1 якого, Постачальник продає, а Покупець купує ванни, сантехнічну продукцію та будівельно-оздоблювальні матеріали в кількості, асортименті та по цінах, вказаних у фактурах на кожну поставку окремо.
З метою розмитнення товару позивачем подано митну декларацію №209120000/2013/005384 та інші документи, необхідні для митного оформлення, із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).
На вимогу Митниці, Товариством 30.07.2013 надано їй додаткові документи, згідно переліку. а саме: інвойс (рахунок-фактуру) виробника від 24.07.2013 та прайс-лист виробника від 25.07.2013, попередній контракт № 31 від 25.01.2008, податкові та видаткові накладні за 2012 - 2013 роки, банківські виписки про оплату послуг перевізника згідно укладеного договору та інше.
01.08.2013 Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № 209000003/2013/900067/2, на підставі якого видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №209120000/2013/00355 від 01.08.2013.
Мотивами такого рішення є неможливість встановлення митної вартості імпортованих товарів за ціною договору за неподанням документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу  України (далі - МК України). Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (статті 59 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (статті 60 МК України). При цьому, були виявлені розбіжності, а саме: наданому прайс-листі виробника вказано отримувача товару та умови поставки FCA Олькуш, що суперечить суті прайс-листа, який адресовано необмеженій кількості потенційних покупців; під час розгляду документів були виявлені розбіжності, а саме підпис відправника в СМR відрізняється від підпису відправника в рахунку-фактурі; підписи перевізника в СМR, договорі на перевезення та додатках до нього відрізняються. Декларанту був наданий перелік додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (ТПП); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Коригування митної вартості ґрунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях МД № 123030000/2013/1914 від 21.05.2013.
Судова колегія касаційної інстанції вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог правильними, з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного Кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Як установлено судами та підтверджується матеріалами справи, Товариство надало всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які не містять розбіжностей та піддаються обчисленню і підтверджують ціну товару.
З урахуванням чого, рішення судів попередніх інстанцій є законними та  відповідають сталій практиці щодо вирішення подібних спорів, сформованій в тому числі Верховним Судом України, правова позиція якого висловлена в постановах від 31.03.2015 (справа № 21-127а15) і від 30.06.2015 (справа № 21-591а15). 
Щодо зазначення в рішенні про коригування митної вартості імпортованого товару Товариством про неідентичність підписів відправника та перевізника в CMR в рахунку-фактурі договору на перевезення, абсолютно не є належним доказом у даній справі, у зв'язку із чим не може свідчити на користь доводам відповідача про правомірність його рішенню.  
Крім того, є вірними висновки судів про відсутність в рішенні відповідача інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та  обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Митниця не врахувала, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, вона повинна також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
Також суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими доводи заявника касаційної скарги про пов'язаність позивача та його контрагента згідно Контракту купівлі-продажу товарів за № 120, так як дані обставини не були мотивами або підставою прийняття Митницею вказаного рішення про коригування митної вартості товару. 
При цьому варто визнати, що частина п'ятнадцята статті 58 МК України дійсно передбачає, що декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Проте необхідно підкреслити, що наведене положення закріплює за декларантом право, а не обов'язок. Таке тлумачення цього положення забезпечить його несуперечність із частинами дванадцятою, тринадцятою та чотирнадцятою статті 58 МК України.
Отже, обов'язок доведення того, що пов'язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару, лежить на органі доходів і зборів. У разі якщо орган доходів і зборів не справляється із цим обов'язком, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій статті 58 МК України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій і не спростованими доводами касаційної скарги. 
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування  норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2013 та  ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 - без змін. 
2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя | | В.П. Юрченко
Судді | | І.А. Васильєва
| | С.С. Пасічник