Постанова
Іменем  України
 
23 січня 2018 року
м. Київ
 
справа № 203/2612/13-ц
провадження № 61-1394 св 17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого – Висоцької В. С.,
суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
 
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Едем-Юг»
представники позивача: Бутенко Катерина Костянтинівна, ОСОБА_1 ,
відповідач – товариство з обмеженою відповідальністю «Контакт», 
представник відповідача – Чабанова Вікторія Василівна,
відповідач – ОСОБА_2 ,
відповідач – публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», 
представники відповідача: Левченко Юрій Валентинович, ОСОБА_3 ,
відповідач – Дніпропетровське міське управління юстиції в особі Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції,
третя особа – приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року в складі судді Карпенка С. Ф. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року в складі суддів: Максюти Ж. І., Макарова В. О., Прозорової М. Л.,
 
ВСТАНОВИВ:

Пунктом 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та      розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі – ПАТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду із заявою про поворот виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2013 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Едем-Юг» (далі – ТОВ «Едем-Юг») до товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт» (далі – ТОВ «Контакт»), ОСОБА_2 , ПАТ «Банк Кредит Дніпро», Дніпропетровського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа – приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В. М., про визнання договору іпотеки недійсним, визнання дій протиправними, відшкодування майнової шкоди та зобов`язання вчинити дії.
 
Заява мотивована тим, що вказаним судовим рішенням було визнано недійсним договір іпотеки від 6 серпня 2007 року № 060807-І, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В. М., зареєстрований в реєстрі за № 3089, сторонами якого є ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», ТОВ «Контакт», з додатковою угодою від 18 червня 2008 року № 180608, додатковою угодою від 14 серпня 2008 року № 140808 та додатковою угодою від 21 серпня 2008 року № 210808. Зобов`язано Дніпропетровське міське управління юстиції в особі Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру іпотек запис від 6 серпня 2007 року про державну реєстрацію договору іпотеки від 6 серпня 2007 року № 060807 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 6 серпня 2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за даним договором іпотеки щодо нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку літ. А-5, 6, а-1–прибудова: на першому поверсі приміщення № 92, позиції 1–15, загальною, площею 321,8 кв. м, у підвалі приміщення VII, позиції 1–23, загальною площею 268,5 кв. м, сходова клітина, позиція І-І, площею 3,8 кв. м, ґанки а, а, а2 , які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення записів про іпотеку та про заборону до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх погашення.
 
Посилаючись на те, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції від 17 травня 2013 року скасовано та провадження в справі закрито, а після визнання недійсним договору іпотеки записи про обтяження майна іпотекою були вилучені з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, заявник просив скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення іпотеки та погашення запису від 6 серпня 2007 року про іпотеку ПАТ «Банк Кредит Дніпро» на нерухоме майно за договором іпотеки № 060807-І та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 06 серпня 2007 року про державну реєстрацію іпотеки банку на нерухоме майно за вказаним іпотечним договором; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення заборони відчуження та погашення запису від 6 серпня 2007 року про заборону відчуження нерухомого майна за договором іпотеки та поновити запис від 6 серпня 2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки.
 
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у зв`язку із скасуванням рішення суду про визнання недійсним договору іпотеки та скасування записів про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень, застосування процедури повороту виконання рішення неможливе.
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року залишено без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви, правильно застосувавши норми процесуального права.
 
ПАТ «Банк Кредит Дніпро», в інтересах якого діє ОСОБА_4 , у червні 2016 року подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року, в якій просить зазначені ухвали скасувати, посилаючись порушення судами норм процесуального права, та вирішити питання по суті.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено право ПАТ «Банк Кредит Дніпро» як іпотекодержателя, оскільки останнє позбавлено можливості задовольнити своє переважне право про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Відзив на касаційну скаргу не подавався.
 
27 грудня 2017 року справу Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Судом установлено, що міжЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»,правонаступником якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро»,та ТОВ «Контакт» в особі директора Юрчака В. В., 6 серпня 2007 року було укладено договір іпотеки № 060807-1. Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В. М. 6 серпня 2007 року та зареєстровано в реєстрі за № 3089. До договору іпотеки укладалися додаткові угоди від 18 серпня 2008 року№ 180608, від 14 серпня 2008 року № 140808, від 21 серпня 2008 року №210808.
 
Предметом договору іпотеки є нерухоме майно –нежитлові приміщення, розташовані у житловому будинки літ.А-5, 6, а-1-прибудова: на першому поверсі приміщення № 92, позиції1–15,загальною площею 321,8 кв. м, у підвалі приміщення VII,позиції 1–23,загальною площею 268,5 кв. м, сходова клітина позиція І-І,площею 3,8 кв. м, ґанки а, а2, які знаходяться за адресою:            АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2013 року в цивільній справі № 203/2612/13-ц частково задоволено позов ТОВ «Едем-Юг» до ТОВ Контакт», ОСОБА_2 , ПАТ «Банк Кредит Дніпро», Дніпропетровського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби Дніпропетровського управління юстиції, третя особа – приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В. М., про визнання договору іпотеки недійсним, визнання дій протиправними, відшкодування майнової шкоди, зобов`язання вчинити дії.
 
Визнано недійсним договір іпотеки від 6 серпня 2007 року № 060807-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 3089, сторонами якого є ЗAT КБ «Кредит-Дніпро» і ТОВ «Контакт», з додатковою угодою від 18 червня 2008 року № 180608, додатковою угодою від 14 серпня 2008 року № 140808, додатковою угодою від 21 серпня 2008 року № 210808. 
 
Зобов`язано Дніпропетровське міське управління юстиції в особі Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру іпотек запис від 6 серпня 2007 року про державну реєстрацію договору іпотеки від 6 серпня 2007 року № 060807 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 6 серпня 2007 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за даним договором іпотеки щодо нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку літ. А-5, 6, а-1-прибудова: на першому поверсі приміщення № 92, позиції 1–15, загальною площею 321,8 кв. м, у підвалі приміщення VII, позиції1–23,загальною площею 268,5 кв. м, сходова клітина, позиція І-І,площею 3,8 кв. м,ґанки а, а, а2 , які знаходяться за адресою:                  АДРЕСА_1 , шляхом перенесення записів про іпотеку та про заборону до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх погашення.
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року рішення Кіровського районного суду М.Дніпропетровська від 17 травня 2013 року скасовано, провадження в справі закрито.
 
Посилаючись на вказані обставини, а також на факт, що після визнання судовим рішенням недійсним договорівіпотеки, записи про обтяження майна іпотекою були вилучені з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що порушує пріоритетне право банку як іпотекодержателя. 
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що враховуючи обставини справи та положення законодавства, з огляду на правову природу процедури повороту виконання рішення суду, застосування повороту виконання рішення у зв`язку з його скасуванням та скасуванням записів про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень, неможливе.
 
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
 
Частинами другою–четвертою статті 380 ЦПК України передбачено, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням, у разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації. За судовим рішенням про поворот виконання видається виконавчий лист у порядку, встановленому цим Кодексом. 
   
Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності (частина перша статті 381 ЦПК України).
  
У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року в справі № 1-25/2011 за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим для застосування на всій території України, роз`яснено, що особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
  
Поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
  
Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на визнання кредитного та іпотечного договору діючими, та право на вимогу про внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка може бути розглянута лише у позовному провадженні.
  
Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.
 
Колегія суддів вважає, що висновки судів є правильними та узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15.
 
Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.
 
Зазначений висновок узгоджується з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
 
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається – у зв`язку із скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
 
З урахуванням вказаних вимог закону, суди дійшли обгрунтованого  висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про поворот виконання рішення, оскільки вказані заявником обставини не є такими обставинами в розумінні вимогстатті 380 ЦПК України.
 
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення – без змін.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», в інтересах якого діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                               В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                                                            С. Ю. Мартєв 
 
                                                                                                            В. В. Пророк
 
                                                                                                            І. М. Фаловська 
 
                                                                                                            С. П. Штелик