ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2017 р.                               м. Київ                              К/9991/62803/12 

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: 
| Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
| Загороднього А.Ф., Стародуба О.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про зобов'язання вчинити дії, 
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року, 
в с т а н о в и в:
У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області (далі - УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області), в якому просив: 
-          визнати неправомірними дії УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області щодо ненадання йому копії апеляційної скарги УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області, яка подана на постанову Корюківського районного суду від 7 червня 2011 року у справі №2-а-5680/2011;
-          зобов'язати УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області надати йому копію апеляційної скарги УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області на постанову Корюківського районного суду від 7 червня             2011 року у справі № 2-а-5680/2011. 
В обґрунтування позову вказував на неправомірну відмову УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області у наданні інформації, викладеної у листі від 19 березня 2012 року №62/04/Т-11 на його письмове звернення від 12 березня 2012 року, оскільки відповідач порушив норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 вересня 2012 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області щодо ненадання позивачу копії апеляційної скарги УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області, яка подана на постанову Корюківського районного суду від 7 червня 2011 року по справі № 2-а-5680/2011. Зобов'язано УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області надати ОСОБА_4 копію апеляційної скарги УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області, яка подана на постанову Корюківського районного суду від 7 червня 2011 року по справі № 2-а-5680/2011. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.       
У касаційній скарзі УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вказує на правомірність відповіді на запит, оскільки запитувана ОСОБА_4 інформація не відноситься до публічної відповідно до Закону №2939-VI, а регулюється положеннями Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).
Заперечення на касаційну скаргу не надходили.
Справа розглядається у письмовому провадженні, оскільки сторони у судове засідання не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Судами встановлено, що 12 березня 2012 року позивач звернувся до УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області з інформаційним запитом про надання копії апеляційної скарги УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області, яка подана на постанову Корюківського районного суду від             7 червня 2011 року в адміністративний справі №2-а-5680/2011.
У відповіді від 19 березня 2012 року №62/04/Т-11 на запит відповідачем зазначено, що запитувана у листі інформація не відноситься до публічної, у зв'язку з чим звернення розглянуто в порядку, передбаченому Законом №393/96-ВР. Вказано, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 190 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження надсилає копії ухвали про відкриття апеляційного провадження особам, які беруть участь у справі, разом з копією апеляційної скарги. Також повідомлено, що копію апеляційної скарги на постанову Корюківського районного суду по справі №2-а-5680/2011 від 7 червня 2011 року позивачу буде надіслано з Київського апеляційного адміністративного суду після відкриття провадження у справі.
Не погоджуючись з такою відповіддю УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суди дійшли висновку про їх обґрунтованість, вказуючи на те, що з боку УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області порушено право позивача на доступ до публічної інформації відповідно до Закону №2939-VI.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України частково не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, на підставі наступного. 
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Закон №2939-VІ передбачає два види інформаційних відносин, на які його положення не поширюються: відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій та відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (частина друга статті 2Закону №2939-VІ).
УПФ України в Корюківському районі Чернігівської області в спірних правовідносинах щодо складання і подання до суду апеляційної скарги не є суб'єктом владних повноважень в розумінні статті 1 Закону №2939-VІ, оскільки в даному разі не виконує своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, та не є розпорядником публічної інформації в розумінні статті 13 Закону №2939-VІ.
Одержавши запит на інформацію, який подано згідно з Законом №2939-VІ, проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону №393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п'ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону №2939-VІ), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом №393/96-ВР.
Як встановлено судами та підтверджується матеріалами адміністративної справи, відповідь на звернення позивача надана в межах терміну, передбаченого частиною першою статті 20 Закону №393/96-ВР.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.   
Згідно з частиною першою статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).   
Приписами частин третьої та четвертої статті 15 Закону №393/96-ВР передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. 
Згідно з частиною першою статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. 
При зверненні громадян зі скаргою Законом №393/96-ВР не надано право заявнику визначати спосіб вирішення скарги. Тобто, громадянин або інша особа має право на належний розгляд скарги та отримання відповіді, однак засіб реагування визначає орган або посадова особа, що її розглядає. 
Оскільки поданий позивачем запит про надання публічної інформації є фактично зверненням про надання інформації згідно з Законом №393/96-ВР, то суд касаційної інстанції вважає, що право позивача на отримання публічної інформації не порушено, а відповідь на звернення позивача надана в межах терміну, передбаченого частиною першою статті 20 Закону №393/96-ВР.
При цьому застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин приписів Закону №2939-VI є помилковим, оскільки запитувана позивачем інформація регулюється спеціальним законом і не є публічною в розумінні статті 1 вказаного Закону.
Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що у справі не потрібно збирати або додатково перевіряти докази, обставини справи з'ясовані повно, але допущені помилки в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції вважає можливим ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.           
Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
постановив:
Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області задовольнити.
Скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від              4 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від               4 вересня 2012 року.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівської області про зобов'язання вчинити дії відмовити. 
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                 Черпак Ю.К. 

                                                                                            Загородній А.Ф.

                                                                                            Стародуб О.П.