П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.08.2017 | Справа №607/5927/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
            головуючого судді:         Братасюка В.М.
            за участю секретаря:            Чичкевич О.І.
    розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним скасування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області підвищення на 10% до його основної пенсії та зобов'язання відповідача відновити збільшення розміру основної пенсії за вислугу років на 10 % відповідних сум грошового забезпечення. В обґрунтування позову зазначив, що він є пенсіонером МВС, має 21 рік вислуги для призначення пенсії, був звільнений у відставку, з 16.02.2005 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області. 30 серпня 2016 року, ознайомившись зі своєю пенсійною справою він виявив, що після грудня 2006 року йому зменшили розмір нарахування основної пенсії з 68% до 58%. На його неодноразові звернення до відповідача, щодо порушення ч.1 ст.58 Конституції України та вимоги усунути дане порушення Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відповідало відписками, жодним словом не пояснивши яке відношення перерахунок пенсії має до її призначення, оскільки це зовсім різні статті Закону 2262 - XII. Крім того відповідач бере до уваги лише те, що Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійною забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" пункт "в" ст.13 викладено в новій редакції, та не враховує, що пенсія йому була призначена 16.02.2005 року за вислугу років на основі пунктів "а" і "в" ст.13 Закону України, діючої на той час редакції Закону України 2262 - XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме 55% у зв'язку зі звільненням у відставку, 3% за рік вислуги понад 20 років та збільшення розміру пенсії на 5% як ліквідатору аварії на ЧАЕС II категорії, в подальшому з 01.06.2005 року до основного розміру пенсії добавлено 5% як ліквідатору аварії на ЧАЕС І категорії, що передбачалося пунктом "в" ст.13 вказаного закону і розмір основної пенсії склав 68%. Вважає такі дії відповідача незаконними та таким що суттєво порушують його права.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, зіславшись на мотиви викладенні в позовній заяві.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у письмовому запереченні відносно позову.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.
ОСОБА_1 є пенсіонером МВС, має 21 рік вислуги для призначення пенсії, був звільнений у відставку відповідно до ст.65 Б «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим Постановою Кабінету міністрів №114 від 29 липня 1991 року та отримує пенсію за вислугу років.
З 16.02.2005 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
30.08.2016 року, ОСОБА_1 ознайомившись зі своєю пенсійною справою № 5605 Міністерства внутрішніх справ, яка знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, виявив, що після грудня 2006 року йому зменшили розмір нарахування основної пенсії з 68% до 58%.
На неодноразові звернення ОСОБА_1 до відповідача, щодо порушення ч.1 ст.58 Конституції України та вимоги усунути дане порушення, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надавало йому письмові відповіді, згідно яких, зазначили, що згідно п «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції, чинній до 29.04.2006року особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10%, а віднесеним до категорії 2,3 - на 5% відповідних сум грошового забезпечення, проте Законом України №3591-ІV від 04.04.2006року «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» були внесені зміни до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», якими встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, -100%, до категорії 2, -95%, враховуючи зазначене, при перерахунку пенсії з 01.01.2008року, застосовувалась норма ст.13 вказаного Закону із внесеними змінами.
Судом встановлено, що пенсія ОСОБА_1 була призначена 16.02.2005 року за вислугу років на основі пунктів "а" і "в" ст.13 Закону України, діючої на той час редакції Закону України 2262 - XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме 55% у зв'язку зі звільненням у відставку, 3% за рік вислуги понад 20 років та збільшення розміру пенсії на 5% як ліквідатору аварії на ЧАЕС II категорії. В подальшому з 01.06.2005 року до основного розміру пенсії добавлено 5% як ліквідатору аварії на ЧАЕС І категорії, що передбачалося пунктом "в" ст. 13 і розмір основної пенсії склав 68%.
Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійною забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" пункт "в" ст. 13 викладено в новій редакції, а саме «особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» (1763-15) (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)".
Відповідно до ч.1 ст.8 Основного Закону в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є  принцип   правової   визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.
Із цього приводу Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).
Згідно з приписами частини першої статті 58 Основного Закону України закони й інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституція України має вищу юридичну силу, (а закони й інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй).
Законодавець, змінюючи чинне законодавство, має балансувати між необхідністю змін у законодавчому регулюванні та збереженням стабільності в суспільстві, однак слід пам'ятати, що першочерговими є інтереси громадян.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з боку держави. Така направленість тлумачення цього принципу робить його однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України."
Пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу) передбачалося, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії І, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2,3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Враховуючи, що 10% підвищення пенсії, як ліквідатору аварії на ЧАЕС не є загальною складовою грошового забезпечення військовослужбовця та було встановлено позивачу на момент призначення пенсії, суд приходить до переконання, що правові підстави для виключення вказаного підвищення в зв'язку зі змінами грошового забезпечення, відсутності.
Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006року, згідно якого внесено зміни в пункт «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» та не передбачено збільшення пенсії ліквідаторам аварії на ЧАЕС, суд до уваги не приймає, оскільки редакція статті 13 вказаного Закону від 04.04.2006року стосується призначення пенсії і внесені зміни розповсюджуються лише на тих осіб, що виходять на пенсію після вступу Закону в зазначеній редакції в силу.
Аналізуючи вище зазначені обставини суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення, шляхом визнання протиправним скасування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області підвищення на 10% до основної пенсії та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відновити збільшення розміру основної пенсії за вислугу років на 10 процентів відповідних сум грошового забезпечення, оскільки основна пенсія позивача, зі збільшенням на 10% відповідних сум грошового забезпечення, була призначена йому до набуття чинності Закону № 3591 -IV. 
Керуючись ч.2 ст.11, ст.ст. 17,50, 72, 86, 99, 100, 158, 160, 162, 163, 186, 244-2 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 3, 19, 58 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Позов задовольнити.
Визнати протиправним скасування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області підвищення на 10% до основної пенсії ОСОБА_1 та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відновити ОСОБА_1 збільшення розміру основної пенсії за вислугу років на 10 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в користь держави судовий збір в сумі 640 гривень.
Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення , якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.
Головуючий суддя | В. М. Братасюк