ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

1 серпня 2017 року                                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі: 

головуючого | Волкова О.Ф.,
суддів: | Гриціва М.І., Прокопенка О.Б., -

розглянувши у порядку у письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Президента України про скасування розпорядження, 
в с т а н о в и л а: 
У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про скасування розпорядження Президента України від 23 січня 2017 року 
№ 6/2017-рп «Про відставку голови Марківської районної державної адміністрації Луганської області».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при прийнятті оскаржуваного розпорядження не врахував, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, яка набрала законної сили 6 грудня 2016 року, було зупинено дію рішення пленарного засідання дев'ятої (позачергової) сесії Марківської районної ради Луганської області (далі - Райрада) сьомого скликання від 10 жовтня 2016 року «Про недовіру голові Марківської районної державної адміністрації ОСОБА_4» (далі - рішення про недовіру).
Суд установив, що розпорядженням Президента України від 4 квітня 2014 року № 464/2014-рп ОСОБА_4 призначений на посаду голови Марківської районної державної адміністрації Луганської області 
(далі - РДА).
Розпорядженням Президента України від 4 лютого 2015 року 
№ 109/2015-рп позивач перепризначений на цю посаду.
6 лютого 2015 року ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків голови Марківської РДА Луганської області.
10 жовтня 2016 року відбулося засідання дев'ятої (позачергової) сесії Райради сьомого скликання, на якій прийнято рішення про недовіру. 
13 жовтня 2016 року позивач подав позов до Луганського окружного адміністративного суду про скасування рішення про недовіру і клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 
30 листопада 2016 року, яка набрала законної сили 6 грудня 2016 року, було зупинено дію рішення про недовіру. 
Проте 23 січня 2017 року Президент на підставі статті 108 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_428/ed_2016_06_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> своїм розпорядженням № 6/2017-рп прийняв відставку голови РДА.
Суд також установив, що на підставі рішення про недовіру та керуючись підпунктом 4 пункту 7 Порядку розгляду питань, пов'язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 298 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2016_03_10/pravo1/KP120298.html?pravo=1> (далі - Порядок розгляду), 17 жовтня 2016 року головою Луганської обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрації подано пропозицію до Кабінету Міністрів України про внесення подання Президенту України про звільнення ОСОБА_4 з посади голови РДА.
У свою чергу, 1 листопада 2016 року Кабінет Міністрів України вніс пропозицію Президенту України про прийняття відставки 
ОСОБА_4 з посади голови РДА на підставі частини десятої 
статті 118 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_469/ed_2016_06_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>. 
Вищий адміністративний суд України постановою від 24 квітня 
2017 року у задоволенні позовних вимог відмовив. 
Ухвалюючи таке рішення, Вищий адміністративний суд України виходив із того, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження Президента України рішення про недовіру було чинним, а зупинення його дії ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року в силу приписів пункту 1 частини п'ятої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1561/ed_2017_01_05/pravo1/T052747.html?pravo=1> (далі - КАС) не може бути забороною для вчинення Президентом України відповідних дій, а відтак розпорядження Президента України від 23 січня 2017 року № 6/2017-рп є таким, що прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.
3 травня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 24 квітня 2017 року з підстави, установленої пунктом 4 частини першої статті 237 КАС. У заяві просить скасувати рішення Вищого адміністративного суду України та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. 
Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Конституційні повноваження Президента України визначені статтею 106 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_385/ed_2016_06_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>, відповідно до якої Президент України на основі та на виконання Конституції <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2016_06_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> і законів України видає укази і розпорядження, що є обов'язковими до виконання на території України.
Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій (далі - держадміністрація) визначає Закон України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2017_03_14/pravo1/T990586.html?pravo=1> 
(далі - Закон № 586-ХІV).
Частиною четвертою статті 118 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_469/ed_2016_06_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> встановлено, що голови місцевих держадміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.
Це правило закріплено також у статтях <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_46/ed_2017_03_14/pravo1/T990586.html?pravo=1>, 9 Закону № 586-ХІV <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_52/ed_2017_03_14/pravo1/T990586.html?pravo=1> та підпункті 7 пункту 2 Порядку розгляду.
Перелік підстав для припинення Президентом України повноважень голів місцевих державних адміністрацій визначено у частині першій 
статті 9 Закону № 586-ХІV <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_52/ed_2017_03_14/pravo1/T990586.html?pravo=1>. Зокрема, відповідно до пункту 8 зазначеної норми права повноваження голів місцевих держадміністрацій припиняються Президентом України у разі висловлення недовіри двома третинами від складу відповідної ради. 
Такий обов'язок Президента України щодо прийняття рішення про відставку голови місцевої державної адміністрації у разі, якщо недовіру голові районної чи обласної державної адміністрації висловили дві третини депутатів від складу відповідної ради, визначений частиною десятою статті 118 Конституції України). 
Процедуру розгляду подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади голів місцевих держадміністрацій визначає Порядок розгляду (підпункт 5 пункту 1).
Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Порядку розгляду подання щодо призначення на посаду та звільнення з посади або погодження призначення на посаду (звільнення з посади) стосовно голови місцевої держадміністрації вноситься Президентові України Кабінетом Міністрів України.
Пропозиції Кабінету Міністрів України щодо кандидатур для призначення на посаду та звільнення з посади голів, зокрема, районних держадміністрацій вносять голови обласних держадміністрацій.
Проаналізувавши наведені норми права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що розпорядження щодо звільнення з посади голови місцевої держадміністрації, в тому числі й у разі висловлення йому недовіри більше ніж двома третинами депутатів від складу відповідної ради, видається Президентом України після відповідної процедури, визначеної Порядком розгляду, на підставі подання Кабінету Міністрів України. 
Так, у справі, яка розглядається, Вищий адміністративний суд України встановив, що 1 листопада 2016 року Кабінет Міністрів України за пропозицією голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 17 жовтня 2016 року вніс пропозицію Президенту України про прийняття відставки ОСОБА_4 з посади голови РДА на підставі частини десятої статті 118 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_469/ed_2016_06_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> (у зв'язку із висловленою йому недовірою більше ніж двома третинами депутатів від складу відповідної ради).
Тобто, рішення про недовіру реалізовано до його зупинення адміністративним судом, шляхом внесення відповідних пропозицій (подань) органів державної влади Президенту України. 
Таким чином, на думку колегії суддів, видаючи оспорюване розпорядження на підставі подання (пропозиції) Кабінету Міністрів України, дію якого не зупиняли, Президент України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За таких обставин висновок Вищого адміністративного суду України про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм права, а відтак його рішення є обґрунтованим, у зв'язку із чим у задоволенні заяви слід відмовити.  
Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтями 170-1, 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України 
п о с т а н о в и л а: 
У задоволенні заяви ОСОБА_4  відмовити. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий | О.Ф. Волков | |
Судді: | М.І. Гриців | |
| О.Б. Прокопенко | |