ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 жовтня 2017 року								              м. Київ
Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого | Кривенди О.В.,
суддів: | Гриціва М.І., Прокопенка О.Б.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Групова збагачувальна фабрика «Білоріченська» (далі - ВАТ) до державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області Державної податкової служби (на сьогодні - державна податкова інспекція у Лутугинському районі Головного управління ДФС у Луганській області; далі - ДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановила:

У квітні 2012 року ВАТ звернулося до адміністративного суду з позовом, у якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ від 13 квітня 2012 року № 0000592301 про збільшення суми грошового зобов'язання у розмірі 122 351 грн.
Луганський окружний адміністративний суд постановою від 5 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року, позов задовольнив.
Не погоджуючись із цими рішеннями, ДПІ оскаржила їх до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 12 листопада 2012 року відкрив касаційне провадження і витребував справу із суду першої інстанції.
На виконання вимог суду касаційної інстанції, зважаючи на втрату судового провадження в адміністративній справі № 2а/1270/3254/2012, Луганський окружний адміністративний суд з власної ініціативи ухвалою від 4 лютого 2016 року відкрив провадження з приводу відновлення втраченого судового провадження у цій справі, а ухвалою від 25 лютого 2016 року -  закрив це провадження, оскільки відновити втрачене судове провадження в адміністративній справі № 2а/1270/3254/2012 не вбачається можливим з огляду на те, що жодних документів, які долучались до даної адміністративної справи, сторонами не надано. 
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 6 квітня 2016 року на підставі статті 279 Кодексу адміністративного судочинства України               (далі - КАС) касаційну скаргу ДПІ залишив без розгляду, а касаційне провадження закрив. 
Не погоджуючись із ухвалою суду касаційної інстанції, ДПІ звернулась із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України одних і тих самих норм процесуального права, а саме статті 279 КАС. У заяві ДПІ просить ухвалу Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2016 року скасувати, а справу передати до суду касаційної інстанції для продовження розгляду касаційної скарги.
На обґрунтування наведених у заяві доводів ДПІ додала копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2017 року (справи №№ К/9991/18875/12, К/9991/60898/12 відповідно), 8 лютого 2017 року (справа № К/800/7505/14), у яких касаційний розгляд відбувся за частково відновленими втраченими провадженнями в адміністративних справах.
  Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява ДПІ не підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом ухвали суду касаційної інстанції, яку просить переглянути заявник, цей суд, залишаючи без розгляду касаційну скаргу ДПІ та закриваючи провадження у справі, виходив із того, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року провадження у справі з розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі № 2а/1270/3254/2012 закрито з огляду на те, що учасники судового процесу, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з'явилися, документи, які були витребувані судом під час відкриття провадження з відновлення втраченого судового провадження, позивач до суду не надав, а документи (акт перевірки від 26 березня 2012 року № 15/2301/00178502, копія позовної заяви, заперечення на адміністративний позов, апеляційна скарга, касаційна скарга) надані відповідачем, та процесуальні документи, що зберігаються у системі документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» та у Єдиному державному реєстрі судових рішень, є недостатніми для точного відновлення втраченого провадження у цій справі.
Натомість, як видно з ухвал Вищого адміністративного суду України, наданих для порівняння, цей суд здійснив касаційний розгляд за частково відновленими втраченими судовими провадженнями в адміністративних справах. 
Отже, аналіз судового рішення, яке просить переглянути заявник, та рішень  суду касаційної інстанції, доданих до заяви, не свідчить про неоднакове правозастосування, оскільки прийняття цим судом різних за змістом рішень зумовлено відмінними обставинами, встановленими судами при вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження.    
 Крім того, іншого, ніж в оскаржуваній ухвалі суду касаційної інстанції, тлумачення норм права, про які йдеться у заяві, надані для порівняння рішення цього суду не містять.
Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для перегляду справи Верховним Судом України, не підтвердилися, у задоволенні заяви ДПІ слід відмовити. 
Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви державної податкової інспекції в Лутугинському районі Головного управління ДФС у Луганській області відмовити.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий							          О.В. Кривенда 
Судді:									М.І. Гриців	
О.Б. Прокопенко