ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2017 р.                               м. Київ                              К/9991/2197/11 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,
особи, які беруть участь у справі, повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, у судове засідання не з'явилися,
розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області 
на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року 
у справі № 2а-24802/10/0570 
за позовом Державного підприємства "Селидіввугілля" 
до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції 
про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Державне підприємство "Селидіввугілля" (далі - позивач, ДП "Селидіввугілля") звернулось до суду з позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач, ОДПІ), в якому просило: визнати неправомірними дії ОДПІ по зарахуванню сплачених позивачем 31 серпня 2010 року, 17 вересня 2010 року, 24 вересня 2010 року, 27 вересня 2010 року авансових і поточних податкових зобов'язань за серпень 2010 року та розстрочених сум з ПДВ у погашення податкового боргу минулих податкових періодів без врахування призначення платежу, вказаного у платіжних дорученнях № № 15249, 16013, 16012, 16011, 16010, 16009, 16008, 453, 16180; зобов'язати ОДПІ внести зміни до картки особового рахунку платника податків ДП "Селидіввугілля" шляхом скасування (виключення) з картки особового рахунку пені з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у сумі 39128,20 грн за несвоєчасне погашення податкової заборгованості у сумі 866387,62  грн.
Донецький окружний адміністративний суд постановою від 16 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року, позов ДП "Селидіввугілля" задовольнив частково: 
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення від 03 вересня 2010 року № 105210010358633 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 128182,74 грн на погашення податкового боргу у сумі 122416,33 грн та пені у сумі 5766,41 грн; 
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення від 20 вересня 2010 року № 105210010364726 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 83000,00 грн на погашення податкового боргу у сумі 79233,84  грн та пені у сумі 3766,16 грн; 
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення від 20 вересня 2010 року №  105210010364727 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 3000,00 грн на погашення податкового боргу у сумі 2863,87  грн. та пені у сумі 136,13 грн;
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення від 20 вересня 2010 року № 105210010364728 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 3000,00 грн. на погашення податкового боргу у розмірі 2863,87  грн. та пені у сумі 136,13 грн;
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення від 20 вересня 2010 року № 105210010364729 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 3000,00 грн на погашення податкового боргу у сумі 2863,87  грн та пені у сумі 136,13 грн;
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення  від 20 вересня 2010 року № 105210010364730 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 3000,00 грн. на погашення податкового боргу у сумі 2863,87  грн та пені у сумі 136,13 грн;
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення від 20 вересня 2010 року № 105210010364731 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 3000,00 грн на погашення податкового боргу у сумі 2863,87  грн та пені в сумі 136,13 грн;
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення від 28 вересня 2010 року № 105210010366042 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 556000,00 грн на погашення податкового боргу у сумі 532334,54 грн та пені у сумі 23665,46 грн
визнані протиправними дії ОДПІ щодо прийняття податкового повідомлення від 28 вересня 2010 року № 105210010366242 про перерозподіл сплаченої суми податкового зобов'язання з ПДВ у сумі 123333,08 грн на погашення податкового боргу у сумі 118083,56 грн та пені у сумі 5249,52 грн;
зобов'язано ОДПІ внести зміни до особового рахунку ДП "Селидіввугілля" з ПДВ та зарахувати: сплачену суму за платіжним дорученням від 31 серпня 2010 року № 15249 у сплату податкового зобов'язання за серпень 2010 року відповідно до призначення платежу; сплачену суму за платіжним дорученням від 17 вересня 2010 року № 16013 у сплату податкового зобов'язання за серпень 2010 року відповідно до призначення платежу; сплачену суму за платіжним дорученням від 17 вересня 2010 року № 16012 у сплату розстрочення податкового зобов'язання відповідно до рішення ОДПІ від 30 липня 2008 року № 26 відповідно до призначення платежу; сплачену суму за платіжним дорученням від 17 вересня 2010 року № 16011 у сплату розстрочення податкового зобов'язання за серпень 2010 р. відповідно до рішення ОДПІ від 30 жовтня 2009 року №  31 відповідно до призначення платежу; сплачену суму за платіжним дорученням  від 17 вересня 2010 року № 16010 у сплату розстрочення податкового зобов'язання за вересень 2010 року відповідно до рішення ОДПІ від 29 листопада 2007 року № 33 відповідно до призначення платежу; сплачену суму за платіжним дорученням від 17 вересня 2010 року № 16009 у сплату розстрочення податкового зобов'язання за вересень 2010 року відповідно до рішення ОДПІ від 25 липня 2007 року № 27 відповідно до призначення платежу; сплачену суму за платіжним дорученням від 17 вересня 2010 року № 16008 у сплату розстрочення податкового зобов'язання за вересень відповідно до рішення ОДПІ від 30 травня 2008 року № 12 відповідно до призначення платежу; сплачену суму за платіжним дорученням від 25 вересня 2010 року № 453 у сплату податкового зобов'язання за серпень 2010 року згідно з податковою декларацією з ПДВ; від 27 вересня 2010 року №  16180 у сплату розстрочення податкового зобов'язання за серпень, вересень 2010 року відповідно до рішення ОДПІ від 30 липня 2008 року № 26 відповідно до призначення платежу. 
У касаційній скарзі ОДПІ, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Позивач, заперечуючи проти касаційної скарги, просить відмовити в її задоволенні.
У зв'язку з неявкою у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, розгляд касаційної скарги відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст.  220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21 січня 2011 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи з Донецького окружного адміністративного суду.
Через втрату матеріалів справи № 2а-24802/10/0570 внаслідок захоплення будівлі Донецького окружного адміністративного суду незаконним озброєним формуванням Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 15 лютого 2016 року відкрив провадження з відновлення втраченого судового провадження у вказаній адміністративній справі та витребував у сторін документи, що долучалися до матеріалів справи.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року втрачену справу № 2а-24802/10/0570 відновлено частково, а саме в частині процесуальних документів та доказів: позовна заява, апеляційна скарга, заперечення на адміністративний позов та на апеляційну скаргу, судові рішення першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ст. 274 Кодексу адміністративного судочинства України відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення провадження і роз'яснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів (ч. 3 ст. 279 цього Кодексу).
Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ТОВ "Ремо" ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень на стадії касаційного перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій, приводом для якого є касаційна скарга, а підставами - порушення судом норм матеріального чи процесуального права, суд касаційної інстанції не має повноважень на ревізію рішення суду про відновлення втраченого судового провадження і права на підставі ст. 279 Кодексу адміністративного судочинства України з посиланням на недостатність зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого провадження ухвалювати рішення про закриття касаційного провадження.
Суди попередніх інстанцій встановили, що ОДПІ прийняла податкові повідомлення, відповідно до яких контролюючий орган на підставі пп. 16.3.3 п. 16.3 ст. 16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" із сплачених товариством 31 серпня 2010 року, 17 вересня 2010 року, 24 вересня 2010 року, 27 вересня 2010 року платіжними дорученнями № № 15249, 16013, 16012, 16011, 16010, 16009, 16008, 453, 16180 як сум авансових платежів за серпень 2010 року та розстрочених платежів відповідно до рішень ОДПІ зараховано на погашення податкового боргу, а 39128,20 грн - пені, нарахованої на суму погашеного податкового боргу.
Судові рішення про задоволення позовних вимог товариства вмотивовані висновком про те, що податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.
Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.
Відповідно до пп. 16.3.3 п. 16.3 ст.16 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року № 2181-III (втратив чинність з 01 січня 2011 у згідно з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 2181-III) при частковому погашенні податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку. Податковий борг, що погашається частково, сплачується разом зі сплатою пені, нарахованої відповідно до такої частки, єдиним платіжним документом, в якому суми такого податкового боргу та такої пені визначаються окремо. Платіжні документи, які не містять окремо виділену суму податкового боргу та суму пені, не приймаються до виконання. 
Якщо платник податків не сплачує пеню разом зі сплатою податкового боргу (його частини) або не визначає її окремо у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеної пропорції), то податковий орган самостійно здійснює розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на погашення пені, нарахованої на суму такого погашеного податкового боргу (його частини), та надсилає такому платнику податків повідомлення, в якому міститься зазначена інформація. 
З аналізу положень пп. 16.3.3 п. 16.3 ст.16 Закону № 2181-III вбачається, що прийняття податковим органом повідомлення про розподіл сплаченої платником податку суми можливе лише у випадку, коли платник сплачує податковий борг та не сплачує пеню, нараховану на такий податковий борг.
При цьому п. 7.7 ст. 7 вказаного Закону визначено рівність бюджетних інтересів. З цією метою визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. 
Однак, зазначена норма не позбавляє платника податків права самостійно визначити джерела погашення узгоджених податкових зобов'язань відповідно до п. 7.1 ст. 7 Закону № 2181-III та від обов'язку самостійно сплатити суму податкового зобоявзання відповідно до пп. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5 цього ж Закону. 
Більш того, Законом № 2181-III, який є спеціальним законом з питань оподаткування і який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, були визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків. 
Згідно з п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Інструкція), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. 
Відповідно до п. 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.
Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу, передбаченого п.  7.7 ст.  7 Закону №  2181-ІІІ, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків. А відтак, самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним. 
У той же час, не можна погодитись із висновками суду першої інстанції у частині задоволення позову про зобов'язання ОДПІ внести зміни до особового рахунку позивача, зарахувавши сплачені платіжними дорученнями суми відповідно до призначення платежу.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. 
Це означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов'язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв'язаний предметом і обсягом заявлених вимог. 
Вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач, вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, котра має послідовний зв'язок із попередньою та випливає із фактичної спірної ситуації, викладеної у позовній заяві.
Даний висновок узгоджується з позицією Пленуму Верховного Суду України, викладену у постанові від  29 грудня 1976 року, відповідно до якої до процесуального законодавства суд вправі зі своєї ініціативи з метою необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів фізичних і юридичних осіб вийти за межі заявлених позивачем вимог, коли ці межі прямо не визначені чинним законодавством або договором, що відповідає законові.
Суди попередніх інстанцій, однак, не звернули увагу на такий зміст правового регулювання, встановлений вищенаведеними нормами.
Відповідно до ст. 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.
Керуючись статтями 160, 167, 210, 220, 221, 222, 223, 225, 230, 232, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України 

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області задовольнити частково.
Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року у справі № 2а-24802/10/0570 змінити, виклавши резолютивну частину постанови Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року в такій редакції:
Позов Державного підприємства "Селидіввугілля" задовольнити.
Визнати неправомірними дії Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції по зарахуванню сум сплачених Державним підприємством "Селидіввугілля" 31 серпня 2010 року, 17 вересня 2010 року, 24 вересня 2010 року, 27 вересня 2010 року авансових і поточних податкових зобов'язань за серпень 2010 року та розстрочених сум з податку на додану вартість у погашення податкового боргу минулих податкових періодів без врахування призначення платежу, вказаного у платіжних дорученнях № № 15249, 16013, 16012, 16011, 16010, 16009, 16008, 453, 16180.
Зобов'язати Красноармійську об'єднану державну податкову інспекцію внести зміни до картки особового рахунку платника податків Державного підприємства "Селидіввугілля" шляхом скасування (виключеня) з картки особового рахунку пені з податку на додану вартість у сумі 39128,20 грн за несвоєчасне погашення податкової заборгованості у сумі 866387,62 грн.
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтями 237-239^1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                Л.І. Бившева

Судді                                                            І.Я. Олендер

                                                            Т.М. Шипуліна