ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року                              м. Київ                              К/800/25815/16 
 
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Суддів                                                    Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача), 
                                                            Олексієнка М.М.,
Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
          за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, 
          за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, про визнання протиправним рішення МВС України №15/5-4015 від 11 липня                      2013 року та зобов'язання МВС України провести виплату одноразової грошової допомоги відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707.
Дана справа неодноразово  розглядалася судами різних інстанцій.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення МВС України №15/5-4015 від 11 липня 2013 року та зобов'язано МВС України провести ОСОБА_3 виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року, прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.      
Судами встановлено, що 1 жовтня 1988 року ОСОБА_3 звільнений з органів внутрішніх справ.
Відповідно до довідки Мукачівської міжрайонної МСЕК серії 10 ААА №080284 від 20 серпня 2010 року позивачу встановлено І групу інвалідності (по зору) безтерміново, причина інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Із довідки-постанови №2 Військово-лікарської комісії від 20 травня 2011 року вбачається, що на момент звільнення  захворювання колишнього співробітника органів внутрішніх справ, майора міліції у відставці захворювання, зокрема, відкрита кутова І «в» глаукома правого ока, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідно до довідки обласної контрольної МСЕК серії 10 ААА №018757 від 14 травня 2012 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 90%.
На виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3, УМВС України в Закарпатській області направлено до МВС України висновок №5/41-17 про можливість проведення виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.
Рішенням №15/5-4015 від 11 липня 2013 року МВС України повернуло без права на виплату матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3, мотивуючи тим, що особи, звільнені зі служби з органів внутрішніх справ до набрання чинності Законом України «Про міліцію» не мають права на отримання одноразової грошової допомоги.
Частинами 6, 10 статті 23 Закону України «Про міліцію» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. 
Положення частин третьої - дев'ятої цієї норми поширюються на осіб, залучених до заходів щодо охорони громадського порядку і боротьби з організованою злочинністю, а також на пенсіонерів міліції.
На виконання статті 23 Закону України «Про міліцію» та статті 26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 12 травня 2007 року №707, зі змінами від 22 квітня 2009 року № 386, «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 1 підпункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.
Враховуючи те, що І групу інвалідності позивачу встановлено у серпні                            2010 року та те, що інвалідність пов'язана із захворюванням, яке сталося під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача у серпні  2010 року.
Отже, відповідачем протиправно було відмовлено ОСОБА_3 у призначенні виплати одноразової грошової допомоги.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги щодо визнання протиправним рішення МВС України №15/5-4015 від 11 липня                  2013 року, яким визнано відсутність права позивача на виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю.
Разом з тим, зобов'язуючи МВС України провести виплату такої допомоги, суд першої інстанції не врахував положення пункту 7 Порядку відповідно до якого МВС у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ у якому проходив службу працівник міліції для проведення виплати. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зобов'язання відповідача прийняти відповідне рішення щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право змінити судове рішення суду першої інстанції, скасувавши судове рішення апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 222, 223, 225, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року скасувати, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року змінити в  частині зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України вчинити певні дії, виклавши абзац 2 резолютивної частини у наступній редакції: «Визнати протиправним рішення МВС України №15/5-4015 від 11 липня 2013 року та зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення щодо призначення виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707».
В іншій частині постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді                                                                                Ю.Й. Рецебуринський          
                                                                                 М.М. Олексієнко
 
О.П. Стародуб