ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

 26 червня 2017 року                               м. Київ                    справа № 800/579/16 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
          
головуючого                                                       Донця О.Є.,
суддів:                                                                 Єрьоміна А.В.,
Кравцова О.В.,
Мороза В.Ф., 
Шведа Е.Ю.,

при секретарі                                         Кальненко О.І.,

за участю ОСОБА_4, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника Верховної Ради України - Шумар В.Ю.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 року 1605-VIII «Про звільнення судді»,

в с т а н о в и л а:

31 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з позовом до Верховної ради України, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 року            № 1605-VIII про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 року № 300-VI ОСОБА_4, було обрано суддею Генічеського районного суду Херсонської області безстроково.

За поданням голови апеляційного суду Херсонської області Коровайка О.І. рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 30.01.2014 року                         № 227/дп-14 було відкрито дисциплінарну справу відносно позивачки, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 13.03.2014 року № 672/дп-14 про направлення до Вищої ради юстиції висновку щодо встановлених фактів, які на думку Вищої кваліфікаційної комісії суддів України свідчать про порушення нею присяги судді та з рекомендацією розглянути питання про звільнення з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області з підстав, передбачених пунктом 5 частини 5 статті 126 Конституції України.

Розглянувши наданий висновок, Вища рада юстиції 22.10.2015 року прийняла рішення № 801/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області за порушення присяги судді.

29 вересня 2016 року Верховною Радою України прийнято постанову № 1605-VШ «Про звільнення судді», якою ОСОБА_4 звільнено з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області за порушення присяги судді.

Позивачка вважає, що при прийнятті вищезазначеної постанови відповідачем порушено вимоги статті 216^1 Регламенту Верховної Ради України, та її право щодо виступу по суті питання, відсутності в її діях порушення присяги судді тощо, тобто права на захист. 

На думку позивачки, при здійсненні відносно неї дисциплінарного провадження не було враховано об'єктивних факторів, які призвели до порушення строків розгляду цивільних справ, передачі справ до канцелярії суду та розумних строків призначення кримінальних справ до розгляду, які свідчили про відсутність її вини в порушенні процесуальних строків розгляду справ. В процесі розгляду дисциплінарної справи разом з поясненнями причин порушення зазначених строків нею надавались документальні підтвердження, а саме - дані про призначення та розгляд справ за 2011-2013 роки, згідно з якими в Генічеському районному суді Херсонської обалсті розподіл справ між суддями відбувався не пропорційно, що призвело до знаходження саме до неї переважної кількості як цивільних, так і кримінальних справ. Тривалий час штат суду не був укомплектований секретарем судового засідання, тому за відсутністю секретаря судового засідання розгляд справ не міг відбуватися. Саме ці об'єктивні, незалежні від неї причини призвели до порушення строків розгляду справ, які Вища кваліфікаційна комісія суддів України кваліфікувала як порушення присяги судді. Однак, при розгляді дисциплінарної справи, а ні Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, а ні Вищою радою юстиції не було дано ніякої оцінки обставинам щодо неукомплектованості штату суддів та працівників (секретарів) Генічеського районного суду Херсонської області, щодо незбалансованого розподілу між суддями судових справ. 

Відповідач, на думку позивачки, також  ухилився від обговорення питання наявності підстав для звільнення ОСОБА_4 з урахуванням вищезазначених обставин.

Також, приймаючи рішення від 22.10.2015 року № 801/0/15-15, Вища рада юстиції не врахувала стаж роботи позивачки на посаді судді, стан її здоров'я, позитивну характеристику, значне навантаження справ, те, що до дисциплінарної відповідальності вона раніше не притягувалась, тобто як суддя не допускала свідомого (навмисного) та систематичного порушення законів України під час здійснення правосуддя, та взагалі не обговорювала можливість застосування до неї, як до судді більш м'якого дисциплінарного стягнення, ніж звільнення.

Випадки порушення процесуальних строків розгляду справ, що зазначені у рішенні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 13.03.2014 року                           № 672/дп-14 та у рішенні Вищої ради юстиції від 22.10.2015 року № 801/0/15-15 за часом їх вчинення відносяться до періоду 2012-2013 років.

Відповідно до частини 4 статті 97 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на час вчинення порушення строків позивачкою) дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше шести місяців із дня відкриття Вищою кваліфікаційною комісією суддів України провадження в дисциплінарній справі, але не пізніше року з дня вчинення проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці.

Вищезазначене положення втратило чинність 28.03.2015 року у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд». 

Згідно із статтею 96 Закону «Про судоустрій і статус суддів», у редакції, що діє з 28.03.2015 року, дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування суддів у відпустці.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року                   № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином на момент прийняття Вищою радою юстиції рішення від 22.10.2015 року № 801/0/15-15 встановлені законом строки для застосування до позивачки дисциплінарного стягнення за вказані порушення закінчились.

Таким чином, на думку позивачки при розгляді відносно неї дисциплінарної справи Вищою радою юстиції не було враховано, що строк притягнення до відповідальності за порушення вчинені у 2012-2013 роках закінчився. 

Верховна Рада України під час розгляду висновку Вищої ради юстиції  зазначених обставин не обговорювала і під час ухвалення свого рішення їх не врахувала, що призвело до порушення прав ОСОБА_4, позбавлення права на звільнення за власним бажанням (у відставку) зі збереженням встановлених державою для суддів матеріальних виплат і соціальних гарантій тощо.

У зв'язку із вищенаведеними обставинами, ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України  від 29.09.2016 року № 1605-VIII «Про звільнення судді», якою ОСОБА_4 звільнено з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області у зв'язку з порушенням присяги судді. 

В судове засідання позивачка підтримала позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити.  

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно із частиною 2  статті 171^1 Кодексу адміністративного судочинства України, акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, а також рішення, дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України оскаржуються до Вищого адміністративного суду України. 

Тобто, позовна заява ОСОБА_4 є адміністративним позовом, який підлягає розгляду Вищим адміністративним судом України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 року № 300-VI ОСОБА_4,було обрано суддею Генічеського районного суду Херсонської області безстроково.

За поданням голови апеляційного суду Херсонської області Коровайка О.І. рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 30.01.2014 року                         № 227/дп-14 було відкрито дисциплінарну справу відносно позивачки, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 13.03.2014 року № 672/дп-14 про направлення до Вищої ради юстиції висновку щодо встановлених фактів, які на думку Вищої кваліфікаційної комісії суддів України свідчать про порушення нею присяги судді та з рекомендацією розглянути питання про звільнення з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області з підстав, передбачених пунктом 5 частини 5 статті 126 Конституції України.

Розглянувши наданий висновок, Вища рада юстиції 22.10.2015 року прийняла рішення № 801/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області за порушення присяги судді.

На вимогу Президента України 29.09.2016 року скликано позачергове засідання Верховної Ради України VIII скликання, на якому було заплановано розгляд питання звільнення суддів, у тому числі - позивачки.

На позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 року було прийнято постанову № 1605-VIII про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області у зв'язку з порушенням присяги судді.

Процедура призначення, звільнення та переведення судді встановлена Конституцією України, Законами України «Про Вищу раду юстиції», «Про судоустрій і статус суддів», «Про Регламент Верховної Ради України».

Відповідно до статті 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції станом на 29.09.2016 року) , суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Частиною 5 статті 126 Конституції України (в редакції станом на 29.09.2016 року) встановлено, що суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі: 
1) закінчення строку, на який його обрано чи призначено; 
2) досягнення суддею шістдесяти п'яти років; 
3) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров'я; 
4) порушення суддею вимог щодо несумісності; 
5) порушення суддею присяги; 
6) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 
7) припинення його громадянства; 
8) визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; 
9) подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно із частинами 1 - 3, 5 статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до пункту 5 частини 5 статті 126 Конституції України, суддя звільняється з посади у зв'язку з порушенням ним присяги судді. Факти, що свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Вищою радою юстиції. Звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням Вищої ради юстиції після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України «Про Вищу раду юстиції». На підставі подання Вищої ради юстиції Верховна Рада України приймає постанову про звільнення судді з посади.

Відповідно до статті 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом Верховної Ради України. Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

За змістом частин 3 - 5, 8, 9 статті 216^1 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» подання про звільнення судді, обраного Верховною Радою України безстроково, вноситься до Верховної Ради України Вищою радою юстиції. До подання додаються документи, що підтверджують підстави звільнення, передбачені частиною 5 статті 126 Конституції України.

Обговорення питання про звільнення судді, обраного Верховною Радою України безстроково, на пленарному засіданні Верховної Ради України починається з оголошення головуючим на пленарному засіданні Верховної Ради України подання Вищої ради юстиції.

Після доповіді суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ. При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини 5 статті 126 Конституції України присутність судді є обов'язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради України, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради України, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.

Рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою Верховної Ради України. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини 5 статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо.

У разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів народних депутатів за звільнення з посади судді, обраного безстроково, з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини 5 статті 126 Конституції України, проводиться повторне голосування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка 28.09.2017 року була повідомлена про розгляд подання Вищої ради юстиції про її звільнення з посади судді за порушення присяги на пленарному засіданні Верховної Ради України 29.09.2016 року урядовою телеграмою, яка 27.09.2016 року о 21.17 год. була направлена на адресу Генічеського районного суду Херсонської області.

Крім того, 27.09.2016 року прес-служба Апарату Верховної Ради України на сайті Верховної Ради України, відповідно до пункту 1 Розпорядження від 27.09.2016 року № 352, розмістила інформацію із запрошенням для участі суддів у розгляді на пленарному засіданні питання про звільнення суддів, у тому числі і позивачки.

28.09.2016 року ОСОБА_4 електронною поштою повідомила Верховну Раду України про те, що прибути на засідання Верховної Ради України 29.09.2016 року не має можливості у зв'язку з перебуванням з 19.09.2016 року на лікуванні за межами Херсонської області. Просила розгляд подання Вищої ради юстиції про звільнення її з посади судці відкласти. Про наступне засідання Верховної Ради України, щодо вирішення даного питання, повідомити завчасно для надання можливості особистої присутності під час його розгляду та дачі відповідних пояснень.     
Аналіз вищенаведених положень Регламенту Верховної Ради України дає підстави для висновку про те, що присутність судді при першому розгляді питання про його звільнення є обов'язковою умовою розгляду Верховною Радою України такого питання. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання. Лише повторне неприбуття належно повідомленого судді дозволяє Верховній Раді України розглянути питання про звільнення судді з посади за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, в порушення вимог абзацу 2 частини 5статті 216^1 Регламенту Верховної Ради України, не була повідомлена про розгляд питання про її звільнення за три дні до засідання Верховної Ради України 29.09.2016 року.

Поряд з цим, частина 8 статті 19 Регламенту Верховної Ради України встановлює, що у невідкладних випадках у період між пленарними засіданнями під час сесії Верховної Ради України на вмотивовану вимогу осіб, які згідно з Конституцією України мають право вимагати скликання позачергової сесії Верховної Ради України, а також за пропозицією Погоджувальної ради (пункт 4 частини 14 статті 73 Регламенту) Голова Верховної Ради України не пізніше як у триденний строк скликає позачергове засідання Верховної Ради України.

З огляду на викладене та на те, що розгляд питання про звільнення судді з посади з підстав порушення присяги носить спеціальний характер, суд вважає, що розгляд такого питання про звільнення судді не може бути здійснено на позачерговому засіданні Верховної Ради України

Крім того, Регламент передбачає спеціальний порядок прийняття рішення про звільнення з посад суддів, обраних безстроково (статті 216, 216^1  Регламенту).

Відповідно до частини 2 статті 216 Регламенту Верховної Ради України, підготовку питань про звільнення з посад суддів, обраних Верховною Радою України безстроково, до розгляду на пленарних засіданнях Верховної Ради організовує Голова Верховної Ради України, а вразі його відсутності - Перший заступник чи заступник Голови Верховної Ради України.

Таким чином, організація підготовки розгляду питань, винесених на розгляд позачергового засідання Верховної Ради України 29.09.2016 року, скликаного розпорядженням Голови Верховної Ради України, покладалася на Голову Верховної Ради України - Парубія А.В.

Як вбачається з матеріалів справи, проект постанови про звільнення судді, який було внесено на розгляд Верховної Ради України 29.09.2016 року, був внесений народним депутатом України ОСОБА_10
Однак, 14.04.2016 року повноваження народного депутата ОСОБА_10 були достроково припинені у зв'язку з призначенням його Прем'єр-міністром України.
Відповідно до частини 2 статті 105 Регламенту, законопроект вважається відкликаним, якщо до його прийняття в першому читанні повноваження народного депутата - ініціатора його внесення достроково припинено.

За змістом частини 5 статті 89 Регламенту Верховної Ради України, право законодавчої ініціативи здійснюється шляхом внесення до Верховної Ради проектів законів, постанов; проектів інших актів Верховної Ради; пропозицій до законопроектів; поправок до законопроектів.

Згідно із пунктами 1, 2 частини 6 статті 89 Регламенту Верховної Ради України, законопроект - проекти законів, постанов Верховної Ради, які містять положення нормативного характеру. Проект іншого акта - проекти постанов, резолюцій, декларацій, звернень, заяв, що випливають з установчих, організаційних, контрольних та інших функцій Верховної Ради.

Частина 3 статті 138 Регламенту Верховної Ради України передбачає, що постанови та інші акти Верховної Ради приймаються з дотриманням процедури, передбаченої для розгляду законопроектів у першому читанні з прийняттям їх у цілому, якщо Верховною Радою не прийнято іншого рішення.

Відтак, відповідна процедура передбачена і для відкликання інших актів Верховної Ради України з тих самих підстав, що і законопроект.

Таким чином, проект постанови № 3581-5 на момент розгляду його на позачерговому засіданні Верховної Ради України вважається відкликаним, що не було взято до уваги відповідачем.

З огляду на вищевикладене, відповідачем допущено суттєві порушення Регламенту Верховної Ради України, внаслідок чого постанова від 29.09.2016 року  № 1605-VIII не може вважатися законною через недотримання встановлених процедурних правил.

Даний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 10.05.2016 року по справі за позовом ОСОБА_11 до Верховної Ради України, яка полягає у тому, що ухвалене Верховною Радою України із порушенням Регламенту рішення є незаконним.

Крім того, Європейський суд з прав людини у Рішенні по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначив, що «…процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту».

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. 

Доводи позивача в обґрунтування позову про порушення депутатами Верховної Ради України порядку реєстрації та голосування на пленарному засіданні свого підтвердження належними та допустимими доказами під час розгляду справи не знайшли. 

Однак, з огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 року № 1605-VIII «Про звільнення судді».

Згідно із частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 18, 94, 160, 161, 162, 163, 167, 171^1  Кодексу адміністративного судочинства України,   

п о с т а н о в и л а :

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 року № 1605-VIII «Про звільнення судді».

Стягнути на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати у судового збору у розмірі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Верховної Ради України.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 -239 Кодексу адміністративного судочинства України.

                   Судді: