П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ            
5 липня 2017 року | м. Київ

Судова палата у господарських справах 
Верховного Суду України у складі:

головуючого                 Берднік І.С.,
суддів:                           Ємця А.А., Жайворонок Т.Є.,

за участю представників: 

публічного акціонерного товариства 
«Українська залізниця» -      Прохорова Ю.Г.,
                              Ляха К.М.,

товариства з обмеженою відповідальністю
«ДТЕК Добропіллявугілля» -        Коровіна П.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30 листопада 
2016 року у справі № 905/1625/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», державного підприємства «Донецька залізниця» про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (далі - ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») про стягнення з відповідача 
6 221,73 грн вартості недостачі вантажу (вугілля кам'яного), яку було виявлено після прибуття вагонів на станцію призначення, про що складено комерційні акти.
На підставі переуступних написів на накладних №№ 49331127 та 49360126 право на пред'явлення позову передано товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (далі - ТОВ «ДТЕК Східенерго») 
ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». 
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 6 червня 
2016 року державне підприємство «Донецька залізниця» (далі - ДП «Донецька залізниця») залучено до участі у справі як другого відповідача. 
Рішенням Господарського суду Донецької області від 8 серпня 
2016 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26 вересня 2016 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» 5 070,17 грн вартості нестачі вантажу. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У задоволенні позовних вимог до ДП «Донецька залізниця» відмовлено.
Вищий господарський суд України постановою від 30 листопада 
2016 року залишив без змін постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26 вересня 2016 року та рішення Господарського суду Донецької області від 8 серпня 2016 року.
У заяві про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30 листопада 2016 року, поданій з підстави, передбаченої 
пунктом 1 частини 1 статті 111^16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), ПАТ «Українська залізниця», посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статей 11, 104, 107 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 4 Закону України 
від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755-IV), пункту 
5 постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - постанова КМУ № 200) та постанови Кабінету Міністрів України 
від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» (далі - постанова КМУ № 604),  внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах, просить з урахуванням уточнень, наданих у судовому засіданні, переглянути і скасувати постанову Вищого господарського суду України від 30 листопада 2016 року, відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Українська залізниця».                  
На обґрунтування своїх доводів заявником долучено до поданої заяви копії постанов Вищого господарського суду України від 22 листопада 2016 року у справі № 910/10474/16, від 23 листопада 2016 року у справі № 910/9323/16, 
від 3 жовтня 2016 року у справі № 910/5096/16, від 14 червня 2016 року у справі № 905/50/16, від 24 листопада 2016 року у справах №№ 910/5095/16, 910/7771/16, 910/7780/16, 910/7849/16, від 29 листопада 2016 року у справі 
№ 910/8081/16, від 7 грудня 2016 року у справі № 910/5100/16, від 6 грудня 2016 року у справі № 910/7785/16, від 20 грудня 2016 року у справах 
№№ 910/8325/16, 910/7788/16, 910/9321/16, від 7 червня 2016 року у справі 
№ 910/24774/15, в яких, на думку заявника, судом касаційної інстанції 
по-іншому застосовано норми матеріального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені заявником обставини, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
У справі, яка розглядається, судами встановлено, що 25 грудня 
2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (далі - покупець) і ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (далі - постачальник) укладено договір поставки № 25/12-ДУ-12.2-956 (далі - договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця кам'яне вугілля і вугільну продукцію (далі - вугілля), в кількості, асортименті, за ціною і на умовах, погоджених сторонами у договорі та специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору (пункт 1.1 договору поставки). 
Покупець на умовах, передбачених цим договором, зобов'язується прийняти зазначене вугілля і сплатити його вартість (п. 1.2 договору поставки).
Згідно з додатковою угодою від 21 листопада 2014 року сторони продовжили строк дії договору поставки та виклали його пункти 3.1, 11.1 у такій редакції: договір укладається сторонами на поставку вугілля в 
2012 - 2015 роках, датою закінчення строку дії договору при належному виконанні обома сторонами своїх зобов'язань, обумовлених договором, 
є 31 грудня 2015 року, а у разі невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань - дата повного і належного виконання сторонами всіх прийнятих на себе за договором зобов'язань. 
У специфікації від 31 серпня 2015 року до договору поставки сторони визначили, що постачальник зобов'язаний передати, а покупець - прийняти та оплатити зазначене у таблиці № 1 вугілля. Строк відвантаження вугілля - 
1 - 30 вересня 2015 року, строк поставки вугілля - 1 вересня - 30 листопада 2015 року, вантажоодержувач - ДТЕК Курахівська ТЕС. 
20 жовтня 2015 року за накладною № 49331127 та 22 жовтня 2015 року за накладною № 49360126 ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (вантажовідправник) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Роя Донецької залізниці відвантажило на адресу відокремленого підрозділу Курахівська ТЕС ТОВ «ДТЕК Східенерго» (вантажоодержувач) у вагонах 
№№ 53526547, 53187514 вугілля кам'яне. Відповідно до накладних 
№№ 49331127 та 49360126 маса нето у вагоні № 53526547 - 69 000 кг, у вагоні № 53187514 - 70 000 кг. 
24 жовтня 2015 року на станції призначення вантажу було проведено перевірку вагонів та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу масі, зазначеній вантажовідправником у накладних №№ 49331127 та 49360126, у зв'язку з чим складено комерційні акти №№ БН 722994/88, БН 722995/89, якими зафіксовано недостачу вантажу у вагоні № 53526547 - 3 150 кг, у вагоні 
№ 53187514 - 5 750 кг.
Під час складання комерційних актів було виявлено у вагоні 
№ 53526547 - поглиблення над 4 - 7 люками ліворуч по ходу потяга - довжина 3 м, ширина 1,5 м, глибина 2 м; у вагоні № 56187514 - над 
1 - 3 люками ліворуч по ходу потяга, довжина 2 м, ширина 1,5 м, глибина 1,5 м, над 5 - 7 люками поглиблення довжиною 3 м, шириною 1,5 м, глибиною 1,5 м; двері люків закриті, течі вантажу немає. Переваження вантажу здійснювалося на 200-тонних тензометричних вагонних вагах одержувача при зупинці вагонів та їх розчепленні.
Вищий господарський суд України, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, погодився з їх висновком, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця», відповідального за недостачу вантажу, та послався на норми статей 104, 107 ЦК, Закону 
№ 755-IV, Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року № 4442-VІ (далі - Закон № 4442-VІ), пункту 2 Статуту ПАТ «Укрзалізниця». При цьому Вищий господарський суд України 
не застосував положень пункту 5 постанови КМУ № 200 та постанови КМУ 
№ 604. 
У справах, копії постанов у яких надано для порівняння, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території і території проведення антитерористичної операції (в тому числі й ДП «Донецька залізниця»), оскільки процедуру реорганізації цих підприємств та передачу всіх їх прав та обов'язків до ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до постанови КМУ № 604 призупинено до завершення проведення антитерористичної операції. 
Викладене свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.
Забезпечуючи єдність судової практики щодо застосування норм матеріального права, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України виходить із такого.
Законом № 4442-VI визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі 
(далі - Товариство). 
У зазначеному Законі викладено такі положення.
Утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 2).
Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - Укрзалізниця), а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту) (частина 3 статті 2).
Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України 
(частини 4, 5 статті 2).
Вищим органом Товариства є загальні збори. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України (частина 2 статті 6).
Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.
Одночасно з прийняттям рішення про утворення Товариства Кабінет Міністрів України формує комісію з утворення Товариства, яка у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту Товариства для подання Кабінетові Міністрів України. Зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту.
Розмір статутного капіталу Товариства визначається під час його утворення згідно із зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування (частина 9 статті 2).
Пунктом 2 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону 
№ 4442-VI встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. 
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що спеціальним Законом № 4442-VI визначено пріоритет у застосуванні його норм, а саме: утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, який, крім іншого, виконує функції загальних зборів Товариства.
Відповідно до зазначеного Закону та на виконання його вимог постановою КМУ № 200 утворено ПАТ «Українська залізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.
До переліку, наведеного у цьому додатку, включено й ДП «Донецька залізниця».
Пунктом 2 постанови КМУ № 200 встановлено, що статутний капітал ПАТ «Українська залізниця» формується шляхом внесення до нього майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання згідно із Законом № 4442-VI, та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включено до статутного капіталу.
Згідно з пунктом 5 постанови КМУ № 200 Міністерству інфраструктури доручено вжити заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.
У межах своїх повноважень і на часткову зміну пункту 5 постанови КМУ № 200 Кабінет Міністрів України 12 листопада 2014 року прийняв постанову КМУ № 604, якою установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови.
За змістом пункту 2 постанови КМУ № 604 Комісії з утворення 
ПАТ «Українська залізниця» разом з Міністерством інфраструктури доручено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» згідно із законодавством.
У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут ПАТ «Українська залізниця».
Згідно з пунктами 1, 2 Статуту ПАТ «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону № 4442-VI, постанови КМУ № 200; товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації (пункт 12 Статуту).
Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту. За Товариством закріплено на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження таким майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом (пункти 20, 21 Статуту).
Відповідно до пунктів 25, 26, 53, 54 Статуту засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Управління корпоративними правами держави стосовно Товариства здійснює Кабінет Міністрів України. Управління корпоративними правами держави, переданими до статутного капіталу Товариства, здійснює Товариство. Єдиним акціонером Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Вищим органом є загальні збори акціонерів. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України. Функції вищого органу, які передбачені законодавством, цим Статутом, а також внутрішніми документами товариства, крім функцій, зазначених у пункті 56 цього Статуту, здійснюються Кабінетом Міністрів України одноосібно.
Державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, про що свідчить відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр). 
Відповідно до статті 4 Закону № 755-IV у редакції, чинній на час здійснення державної реєстрації ПАТ «Українська залізниця», державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2016_12_06/pravo1/T030755.html?pravo=1>, шляхом внесення відповідних записів до Реєстру. Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема, внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Реєстру.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 755-IV <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_940016/ed_2016_12_06/pravo1/T030755.html?pravo=1> якщо відомості, які підлягають внесенню до Реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Аналогічну норму наведено і в частині 1 статті 10 Закону № 755-IV <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_939846/ed_2016_12_06/pravo1/T030755.html?pravo=1> у чинній редакції.
Як установлено судами при розгляді справ, копії постанов у яких надано для порівняння, у Реєстрі міститься інформація про те, що ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення, однак запису про припинення у Реєстрі немає. 
Крім того, в Реєстрі наведено дані про юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ «Українська залізниця», серед яких зазначено ДП «Донецька залізниця». Водночас згідно з інформацією у Реєстрі про здійснення зв'язку з юридичною особою правонаступництво ПАТ «Українська залізниця» щодо ДП «Донецька залізниця» настає відповідно до постанови КМУ № 604 після внесення майна до статутного капіталу правонаступника.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що спеціальним Законом № 4442-VI визначено особливості утворення ПАТ «Українська залізниця», на виконання цього Закону Кабінет Міністрів України прийняв відповідні нормативно-правові акти та діяв не тільки як вищий орган у системі органів виконавчої влади, а й як особа, яка здійснює на підставі цього Закону від імені держави функції вищого органу управління Товариством.
Враховуючи викладене, питання правонаступництва ПАТ «Українська залізниця» стосовно ДП «Донецька залізниця» визначається спеціальним Законом та прийнятими на його виконання постановами КМУ №№ 200 та 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця» з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника. Оскільки зазначених обставин суд у повному обсязі не перевірив, висновок щодо покладання відповідальності на ПАТ «Українська залізниця» є передчасним. 
Отже, суди дійшли помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Українська залізниця» вартості недостачі вантажу, а відтак ухвалені судові рішення підлягають скасуванню.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 
32-34, 43, 82, 84 ГПК, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.
Водночас відповідно до статті 111^23  <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_310/ed_2016_10_05/pravo1/T179800.html?pravo=1>ГПК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_310/ed_2016_10_05/pravo1/T179800.html?pravo=1> Верховний Суд України розглядає справи за правилами перегляду судових рішень у касаційному порядку, а тому не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.
Відсутність у Верховного Суду України процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухвалити нове рішення, в якому необхідно дати висновок про правильність застосування норм матеріального права залежно від встановлених судами попередніх інстанцій обставин відповідно до наданих їм процесуальних повноважень.
Зважаючи на викладене, справу слід передати на розгляд суду першої інстанції згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини 2 статті 111^25  <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_645334/ed_2016_10_05/pravo1/T179800.html?pravo=1>ГПК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_645334/ed_2016_10_05/pravo1/T179800.html?pravo=1>. 
Відповідно до пункту 6 розділу XІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року 
№ 1402-VIII і керуючись статтями 111^23 , 111^24 , 111^25 ГПК, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.
Постанову Вищого господарського суду України від 30 листопада 
2016 року, постанову Донецького апеляційного господарського суду 
від 26 вересня 2016 року та рішення Господарського суду Донецької області від 8 серпня 2016 року у справі № 905/1625/16 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Донецької області. 
Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 111^16 ГПК.

Головуючий:                                                                                                                 І.С. Берднік

судді:                                                                                                                                                      А.А. Ємець

                                                                                                                                                                     Т.Є. Жайворонок