ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"18" травня 2017 р.                               м. Київ                                      К/800/40516/14 

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Калашнікова О.В.
Кравцов О.В.       __________

          секретаря судового засідання                             Вишняк О.М.,

          За участю:
представника відповідача                                     Піддубняка А.В.
                                                         
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу   позовом публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» до Дніпропетровської митниці Міністерства доходів та зборів, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року публічне акціонерне товариство «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка», позивач) звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міністерства доходів та зборів (далі - відповідач), в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просило: 
- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110010000/2/00989 від 03.07.2012, № 110010000/2/01005 від 05.07.2012,                       № 110010000/2/01006 від 05.07.2012, № 110010000/2/01019 від 09.07.2012,                                      № 110010000/2/01020 від 09.07.2012, № 110010000/2/01036 від 13.07.2012,                                        № 110010000/2/01037 від 13.07.2012, № 110010000/2/01060 від 19.07.2012,                                      № 110010000/2/01074 від 20.07.2012, № 110010000/2/01082 від 23.07.2012,                                         № 110010000/2/01103 від 24.07.2012, № 110010000/2/01106 від 25.07.2012,                                      № 110010000/2/01107 від 25.07.2012, № 110010000/2/01120 від 27.07.2012,                                      № 110010000/2/01133 від 31.07.2012;
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 110010000/2012/600681/1 від 03.07.2012, № 110010000/2012/600698/1 від 05.07.2012, № 110010000/2012/600699/1 від 05.07.2012, № 110010000/2012/600705/1 від 09.07.2012, № 110010000/2012/600707/1 від 09.07.2012, № 110010000/2012/600718/1 від 13.07.2012, № 110010000/2012/600719/1 від 13.07.2012, № 110010000/2012/600734/1 від 19.07.2012, № 110010000/2012/600742/1 від 20.07.2012, № 110010000/2012/600746/1 від 23.07.2012, № 110010000/2012/600768/1 від 24.07.2012, № 110010000/2012/600770/1 від 25.07.2012, № 110010000/2012/600771/1 від 25.07.2012, № 110010000/2012/600783/1 від 27.07.2012, № 110010000/2012/600796/1 від 31.07.2012; 
- зобов'язати надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення надмірно сплаченої суми ПДВ у розмірі 709035,46 грн.; 
- зобов'язати здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.
Свої вимоги обґрунтовує протиправністю дій відповідача щодо самостійного визначення митної вартості товару та необґрунтованим витребуванням у нього додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року, залишеною без мін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ПАТ «Євраз Суха Балка» звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.   
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.06.2008 між компанією «Carbo Chemicals Group GmbH» (Німеччина) в особі Голови правління ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту (Постачальник), та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ЄвразРесурс» Україна» (Дніпропетровськ, Україна) в особі комерційного директора ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності № 27/08 від 29.04.2008, (Покупець), було укладено контракт № 83/08, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купляє коксуюче вугілля.   
Відповідно до п.2.1 контракту ціна товару приймається на умовах DAF Польсько-Український кордон прикордонного переходу Хрубещів/Ізов станція Ізов, відповідно до правил тлумачення міжнародних комерційних термінів - «Incoterms 2000», визначається в додатках до даного контракту в Євро за одну метричну тону товару.
Згідно з додатком № 26 від 12.06.2012, який є невід'ємною частиною контракту                     № 83/08 від 16.06.2008, ціна на товар встановлена за одну метричну тонну - 133,00 євро.
У липні 2012 року у зв'язку з поставкою вугілля до Польсько-Українського кордону Хрубещів/Ізов станція Ізов компанією «Carbo Chemicals Group GmbH», ТОВ «Торговий дім «ЄвразРесурс» Україна» звернулось до відповідача для митного оформлення вантажу з вантажно-митними деклараціями: № 110010000/2012/005363 від 02.07.2012,                                   № 110010000/2012/005525 від 05.07.2012, № 110010000/2012/005531 від 05.07.2012,                                                 № 110010000/2012/005600 від 09.07.2012, № 110010000/2012/005602 від 09.07.2012,                           № 110010000/2012/005747 від 13.07.2012, № 110010000/2012/005757 від 13.07.2012,                       № 110010000/2012/005959 від 19.07.2012, № 110010000/2012/006004 від 23.07.2012,                                                 № 110010000/2012/006056 від 23.07.2012, № 110010000/2012/006120 від 24.07.2012,                        № 110010000/2012/006165 від 25.07.2012, № 110010000/2012/006166 від 25.07.2012,                        № 110010000/2012/006272 від 27.07.2012, № 110010000/2012/006313 від 30.07.2012                           з визначенням митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.  
На підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу документи, вказані у графі 44 ВМД, а саме: облікову картку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності від 13.10.2010 № 11000/1/10/115503; внутрішні транзитні документи; накладні ЦІМ/УМВС; інвойси; зовнішньоекономічний договір від 16.06.2008 № 83/08; доповнення до зовнішньоекономічного договору № 26 від 12.06.2012; доповнення до зовнішньоекономічного договору № 8 від 28.09.2011; внутрішній договір (контракт) доручення від 01.02.2008 № 2008/02-28; довідка про декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 13.04.2012; відомості про дотримання вимог законодавства щодо здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 16.12.2010; відбиток штампа територіальних органів Державної екологічної інспекції України від 23.06.2012; сертифікат про походження товару невизначеної форми від 23.06.2012 № PL/MF/AG0176459; інші некласифіковані документи від 22.06.2012 № 1768/2012/1/STA; копії вантажних митних декларацій іноземної країни.
Під час перевірки інформації щодо визначення митної вартості товару відповідачем встановлено порушення ТОВ «Торговий Дім «Євразресурс» Україна» вимог частини третьої статті 53 Митного кодексу України (далі -  МК України), а саме: визначено, що надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, неможливо перевірити виконання вимог, передбачених пунктом першим статті 58 МК України. Також, згідно з пунктом 3 статті 337 МК України проведений контроль співставлення, порівняна заявлена митна вартість з даними, які містять в електронній копії ВМД (ВМД 110010000/2012/003201 від 20.04.2012 - 0,197 EUR/кг), виявлені розбіжності: заявлена митна вартість, згідно даних документів нижча, ніж в електронних документах, пов'язаних з перевіркою даних за ВМД. Враховуючи положення статті 61 МК України, при визначенні митної вартості товарів неможливо було застосувати методи (2а) згідно статті 59 Кодексу.
У зв'язку з цим та відповідно до Порядку заповнення декларації митної вартості, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.03.2012 № 416, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 12.04.2012 за № 563/20876, на аркуші № 1 ДМВ відповідачем було вчинено записи: «за результатами проведення контролю відповідно до статті 337 МК України шляхом проведення співставлення та контролю із застосуванням системи управління ризиками встановлено, що документи подані відповідно до пункту 2 статті 53 МК України, що підтверджують митну вартість, містять розбіжності відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме: відповідно до пункту 3 статті 53 МК України, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини».
В той же день, позивач, ознайомившись з вказаним, вчинив запис: «Ознайомлений. Надати інші додаткові документи немає можливості. Проведено консультацію». 
Не погодившись із митною вартістю товару, вказану у наданих деклараціях, та з урахуванням відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, відповідачем винесено рішення про визначення митної вартості товару, а саме: № 110010000/2012/600681/1 від 03.07.2012, № 110010000/2012/600698/1 від 05.07.2012,                                              № 110010000/2012/600699/1 від 05.07.2012, № 110010000/2012/600705/1 від 09.07.2012,                  № 110010000/2012/600707/1 від 09.07.2012, № 110010000/2012/600718/1 від 13.07.2012,                   № 110010000/2012/600719/1 від 13.07.2012, № 110010000/2012/600734/1 від 19.07.2012,                                              № 110010000/2012/600742/1 від 20.07.2012, № 110010000/2012/600746/1 від 23.07.2012,                   № 110010000/2012/600768/1 від 24.07.2012, № 110010000/2012/600770/1 від 25.07.2012,                  № 110010000/2012/600771/1 від 25.07.2012, № 110010000/2012/600783/1 від 27.07.2012,                                              № 110010000/2012/600796/1 від 31.07.2012, якими скориговано митну вартість товару за 3 методом, ціна товару визначена - 197,00 євро за тону, у зв'язку з чим ПДВ по митній вартості збільшився на суму 709035,46грн.
У зв'язку з прийняттям відповідачем рішень про визначення митної вартості товару, за вантажними митними деклараціями видані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110010000/2/00989 від 03.07.2012, № 110010000/2/01005 від 05.07.2012,                         № 110010000/2/01006 від 05.07.2012, № 110010000/2/01019 від 09.07.2012,                                          № 110010000/2/01020 від 09.07.2012, № 11001000082/01036 від 13.07.2012,                                        № 110010000/2/01037 від 13.07.2012, № 110010000/2/01060 від 19.07.2012,                                         № 110010000/2/01074 від 20.07.2012, № 110010000/2/01082 від 23.07.2012,                                        № 110010000/2/01103 від 24.07.2012, № 110010000/2/01106 від 25.07.2012,                                         № 110010000/2/01107 від 25.07.2012, № 110010000/2/01120 від 27.07.2012,                                         № 110010000/2/01133 від 31.07.2012.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що митницею дотримано вимоги митного законодавства при визначенні митної вартості вказаного товару, прийняті митницею рішення є законними та обґрунтованими.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 1, 2 статті  51  МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
У статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58  МК України.
За змістом частин 4, 5 статті 58  МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за першим методом, митниця посилалася на те, що документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Частиною четвертою статті 54 МК України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.   
Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, митницею під час здійснення контролю митної вартості товару не надано доказів, які підтверджували б, що надані декларантом документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Окрім того, митницею не доведено правомірності рішення, прийнятого у зв'язку з невиконанням позивачем безпідставних вимог щодо витребування додаткових документів, оскільки відповідач не надав докази того, що саме додатково витребувані документи є такими, що у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару.
Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару. 
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що в діях відповідача та прийнятих ним рішеннях не вбачається наявність потреби витребовування у ТОВ «Євраз Суха Балка» даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товару, наявність виникнення у нього об'єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару. 
За таких обставин висновки відповідача щодо неправомірності застосування позивачем першого методу визначення ціни товару є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, які не підтверджені належними доказами.
Відповідно до частини першої статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Оскільки обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили певні норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, судові рішення в частині визнання незаконними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації та рішень про коригування заявленої митної вартості товарів підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.
Щодо решти позовних вимог слід зазначити наступне.
Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим Наказом Державної митної служби України № 618 від 20.07.2007 (далі - Порядок) визначено процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.
Згідно з положеннями розділу ІІІ цього Порядку для повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, платником податку до загального відділу митного органу, яким здійснювалося оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.
Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з вдповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.
Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.
Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, підготовлений відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за N 1095/14362, Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення коштів з Держбюджету), форма якого наведена в додатку 3 до цього Порядку, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.
Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України.
Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.
Тобто, основною умовою повернення коштів, є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.
Проте, з метою повернення надмірно зарахованих до бюджету платежів, сплачених відповідно до рішення митниці про визначення митної вартої товару, у зазначеному порядку ПАТ «Євраз Суха Балка» до митного органу не зверталось.
Таким чином, вірними є висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення позивачу надмірно сплаченої суми ПДВ у розмірі 709035,46 грн. оскільки вони є передчасними. 
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання Дніпропетровської митниці Міндоходів здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту, оскільки відповідно до статті 257 МК України встановлена відповідна процедура декларування, яка передбачає подання декларантом митних декларацій та внесення в них відповідних відомостей.
Отже, судові органи не можуть перебирати на себе повноваження інших органів влади та приймати рішення з питань, не віднесених до компетенції суду. 
Керуючись статтями 220, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» задовольнити частково. 
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня                2012 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішень про коригування заявленої митної вартості товарів скасувати. 
В цій частині прийняти нову постанову про задоволення позову. 
Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 110010000/2/00989 від 03.07.2012, № 110010000/2/01005 від 05.07.2012,                    № 110010000/2/01006 від 05.07.2012, № 110010000/2/01019 від 09.07.2012,                                № 110010000/2/01020 від 09.07.2012, № 110010000/2/01036 від 13.07.2012,                                  № 110010000/2/01037 від 13.07.2012, № 110010000/2/01060 від 19.07.2012,                                № 110010000/2/01074 від 20.07.2012, № 110010000/2/01082 від 23.07.2012,                                  № 110010000/2/01103 від 24.07.2012, № 110010000/2/01106 від 25.07.2012,                                                  № 110010000/2/01107 від 25.07.2012, № 110010000/2/01120 від 27.07.2012,                                № 110010000/2/01133 від 31.07.2012.
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 110010000/2012/600681/1 від 03.07.2012, № 110010000/2012/600698/1 від 05.07.2012, № 110010000/2012/600699/1 від 05.07.2012, № 110010000/2012/600705/1 від 09.07.2012, № 110010000/2012/600707/1 від 09.07.2012, № 110010000/2012/600718/1 від 13.07.2012, № 110010000/2012/600719/1 від 13.07.2012, № 110010000/2012/600734/1 від 19.07.2012, № 110010000/2012/600742/1 від 20.07.2012, № 110010000/2012/600746/1 від 23.07.2012, № 110010000/2012/600768/1 від 24.07.2012, № 110010000/2012/600770/1 від 25.07.2012, № 110010000/2012/600771/1 від 25.07.2012, № 110010000/2012/600783/1 від 27.07.2012, № 110010000/2012/600796/1 від 31.07.2012.
В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної з моменту проголошення і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку,   визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: