ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"27" червня 2017 р.                               м. Київ                                        К/800/31980/16 

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:    
головуючого судді - Загороднього А.Ф., 
суддів: Заїки М.М., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій  
на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2016 року 
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року 
у справі № 607/5824/16-а 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної служби України з надзвичайних ситуацій  
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

                                                  встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому просив визнати протиправними дії та зобов'язати нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду III групи у розмірі 36- місячного грошового забезпечення, виходячи із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, із врахуванням проведених виплат.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року, позов задоволено повністю. 
У касаційній скарзі Державна служба України з надзвичайних ситуацій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом управління ДСНС у Тернопільській області від 08 травня 2015 року № 249 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби (за станом здоров'я) за пунктом 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу і за пунктом 173 цього  Положення у відставку Збройних Сил України (із зняттям з військового обліку), виключено з кадрів Державної служби надзвичайних ситуацій України, зі списків особового складу управління ДСНС України у Тернопільській області   з 12 травня 2015 року.               
Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.07.2015 року серії АВ № 0505722, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням військової служби.
У зв'язку з чим, рішенням комісії ДСНС, оформленим протоколом від 08 лютого 2016 року №1, позивачу призначено одноразову грошову допомогу як інваліду ІІІ групи у розмірі 36-місячного грошового забезпечення у сумі 69264 грн. згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від 11 липня 2007 року № 908. 
Згідно довідки управління ДСНС України у Тернопільській про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 908, сума одноразової грошової допомоги позивачу визначена виходячи з розміру грошового забезпечення 1924 грн., до якого включено посадовий оклад - 1350 грн., оклад за спеціальне званням - 130 грн. та надбавка за вислугу років - 444 грн., за останньою посадою, яку займав позивач на день звільнення.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачу слід донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІІ групи у розмірі 36-місячного грошового забезпечення, виходячи із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійних характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, із врахуванням проведених виплат, з посиланням на вимоги статей 1, 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статтю 118 Кодексу цивільного захисту України, вважаючи, що позивач користується правами і пільгами військовослужбовців.
Проте, колегія суддів не може погодитись з такими твердженнями судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.
Порядок проходження служби в органах ДСНС врегульовано Кодексом цивільного захисту України, Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, яка затверджена постановою  Кабінету Міністрів України від 11 липня 2003 року №593.
Так, статтею 101  Кодексу цивільного захисту України визначено: 
1. Служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
2. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
3. На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.
4. Час проходження особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту зараховується до їхнього страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що прийом на службу, проходження служби та звільнення зі служби позивача відбулося згідно Кодексу цивільного захисту України та Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Порядок відшкодування шкоди у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків також врегульовано Кодексом цивільного захисту України і  Порядком виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу цивільного захисту.
Відповідно до частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Разом з тим, розмір одноразової допомоги службовцям рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, структура грошових виплат, які включаються при іі обчисленні, у Кодексі цивільного захисту України не визначені, тоді як, це було врегульовано Порядком виплати одноразово і грошової допомоги у разі загибелі(смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу цивільного захисту, затвердженим постановою КМУ від 11 липня 2007 року № 908.
При цьому, як з аналізу приписів чинного законодавства вбачається, що жоден із приведених нормативних актів не прирівнює осіб рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту до числа військовослужбовців, а тому суди попередніх інстанцій, задовольняючи вимоги позивача, безпідставно посилались на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вважаючи його пріоритетним у даних правовідносинах, оскільки позивач такого статусу не набув.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з посиланням на статті 1, 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки позивач не набув статусу військовослужбовця.
Також відсутні підстави для застосування правової позиції висловленої колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 12 листопада 2013 року № 21-383а13, від 28 січня 2014 року №№ 21-475а13, 21-477а13, від 11 лютого 2014 року № 21-495а14, оскільки така правова позиція стосувалась застосування Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини справи судами встановлені повно й правильно, але судами попередніх інстанцій допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції згідно зі статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України,  - 

                                             п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій задовольнити. 
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.
Постанова може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий                                                                                   А.Ф. Загородній 

Судді                                                                                                М.М. Заїка

                                                                                                         М.І. Мойсюк