ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"29" березня 2017 р.                               м. Київ                                        К/800/15781/13 

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013р. у справі за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора до відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, управління Державної виконавчої служби Одеської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -
      в с т а н о в и л а:
У липні 2012 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача на письмову вимогу прокуратури надавати можливість працівникам прокуратури ознайомлюватись з матеріалами виконавчих проваджень, які відкриті на підставі постанов про накладення адміністративних стягнень, винесених органами та посадовими особами, визначеними п.п. 1, 2, 5 ст. 213 КУпАП.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2012р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013р., позовні вимоги задоволено частково.
Визнано дії неправомірними та зобов'язано відповідача на вимогу Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури надати можливість працівникам прокуратури ознайомитись з матеріалами виконавчих проваджень, відкритих у 2011 - 2012 роках на підставі постанов про накладення адміністративних стягнень, винесених органами та посадовими особами, визначеними п.п. 1, 2, 5 ст. 213 КУпАП.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач - відділ ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що в провадженні відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області знаходяться виконавчі провадження, відкриті на виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, прийнятих відповідно до п.п. 1, 2, 5 ст. 213 КУпАП.
13.07.2012р. Білгород-Дністровською міжрайонною прокуратурою відповідно до статей 8, 20 Закону України «Про прокуратуру» направлено до ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області вимогу № 16-5848-12 від 13.07.2012р. про надання інформації щодо кількості виконавчих проваджень, відкритих у 2011-2012 роках для виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, надання інформації щодо загальної суми, яка підлягала стягненню за виконавчими провадженнями у 2011-2012 роках для виконання постанов про накладення адміністративних стягнень та надання можливості представнику прокуратури ознайомитись з виконавчими провадженнями зазначеної категорії справ.
У відповідь на вказану вимогу відповідачем направлено до прокуратури лист від 16.07.2012р. № 03-14-33213, яким відмовлено в наданні можливості представнику прокуратури ознайомитися з вказаними виконавчими провадженнями, в тому числі з виконавчими провадженнями, відкритими на виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, прийнятих відповідно до п.п. 1, 2, 5 ст. 213 КУпАП, оскільки згідно статей 12, 84 Закону України «Про виконавче провадження» працівники прокуратури не входять в коло осіб, які можуть здійснювати перевірку законності виконавчого провадження та знайомитися з матеріалами виконавчого провадження.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що матеріали виконавчих проваджень, відкритих на підставі постанов про накладення адміністративних стягнень, прийнятих органами (посадовими особами), визначеними п.п. 1, 2, 5 ст. 213 КУпАП, стосуються інтересів держави (прийняті рішення про стягнення сум у дохід Державного бюджету України), інтереси якої представляє прокуратура України, а тому прокурор має право на ознайомлення з ними під час перевірки, здійснюючи функцію нагляду за додержанням і застосуванням законів, а тому відмовляючи 16.07.2012р. у наданні прокуратурі для ознайомлення вказаних виконавчих проваджень, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Крім того, апеляційний суд виходив з того, що здійснення нагляду за додержанням законів у вище зазначеному випадку неможливе без вивчення виконавчих проваджень, а ненадання для ознайомлення виконавчих проваджень, в свою чергу, позбавляє прокуратуру можливості реалізації конституційної функції нагляду за додержанням законів.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
Так, порядок здійснення контролю та особи, уповноважені на здійснення таких дій передбачено статтею 83 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. 
При цьому, відповідно до частини 7 цієї статті втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом, забороняється. Виїмка документа виконавчого провадження здійснюється виключно за рішенням суду. При проведенні виїмки оригіналу виконавчого документа чи виконавчого провадження суд у своєму рішенні зазначає про зупинення виконавчого провадження.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин чинним законодавством не було передбачено повноважень органів прокуратури здійснювати контроль та нагляд за виконавчим провадженням. 
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19.09.2011р. у справі №21-96а11 та від 21.02.2011р. №21-10а11.
Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені і повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права. що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування судових рішень, які прийняті з порушенням норм матеріального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області задовольнити.
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013р. у даній справі скасувати.
В задоволенні позову заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора відмовити.
Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді:                                                                                           О.П. Стародуб

                                                                                                    С.С. Пасічник
                                     
                                                                                                В.В. Швець