ВИЩИЙ  АДМІНІСТРАТИВНИЙ  СУД  УКРАЇНИ
Д О Д А Т К О В А
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року                                                                                           К/800/17315/15
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого-судді                                                      Заїки М.М.,

суддів                                                                             Загороднього А.Ф.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання рішень нечинними,
встановила:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                             просив визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про виплату пенсії в розмірі, нижчому ніж передбачено частиною 3  статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов'язати відповідача виплачувати пенсію в розмірі, визначеному статтею 43 вказаного Закону, стягнути недоплачену пенсію за період з 21.07.2009.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2014 року провадження у справі за цим позовом в частині позовних вимог щодо періоду з 21 липня 2009 року по 21 червня 2011 року залишено без розгляду на підставі статтей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України. Це рішення суду набрало чинності та не оскаржувалось.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 12 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 жовтня 2014 року ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року та  постанову Хмельницького міськрайонного суду від 12 березня 2014  року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду України від 31 березня 2015 року ухвалу Вищого адміністративного суду України від 02 жовтня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 12 березня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області  про визнання рішень нечинними  скасовано. Ухвалено нове рішення, яким:
- визнано неправомірним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про виплату пенсії в розмірі, нижчому ніж передбачено частиною 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зробити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, починаючи з 22 червня 2011 року.
До Вищого адміністративного суду України надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття додаткового судового рішення у даній справі, в якій він просив присудити йому всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України у Хмельницькій області.
Відповідно до статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною першою та другою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.
Частиною першою статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.
З огляду на те, що судом касаційної інстанції було скасовано рішення судів попередніх інстанцій та задоволено позовні вимоги позивача у справі, цей суд повинен був здійснити розподіл судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, що є відповідачем у справі. 
Вищим адміністративним судом України в постанові від 17.11.2015 К/800/17315/15 не було здійснено розподіл судових витрат відповідно до вимог частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції у сумі 30,12 грн. (квитанція №75 від 21.12.2011), в суді апеляційної інстанції у сумі 52,95 грн. (квитанція №КП745/1 від 23.05.2012 на суму 16,41 грн. та квитанція №15 від 21.03.2014 на суму 36,54 грн.), в суді касаційної інстанції у сумі 75,25 грн. (квитанція №13 від 29.07.2013 на суму 24,09 грн. та квитанція №2 від 26.05.2014 на суму 51,16 грн.) та в Верховному Суді України у сумі 51,16 грн. (квитанція №7 від 05.11.2014 на суму 51,16 грн.).  Оригінали квитанцій знаходяться в матеріалах справи. 
Враховуючи, що суд касаційної інстанції задовольняючи касаційну скаргу ОСОБА_2 не вирішив питання про вказані вище судові витрати, необхідно ухвалити додаткову постанову про присудження здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат із судового збору у сумі 209,48 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб'єкта владних повноважень. 
Керуючись ст.ст. 87, 94, 168, 222, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
постановила:
Заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткового судового рішення задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання рішень нечинними.
Присудити ОСОБА_2 здійснені ним документально підтверджені судові витрати із судового збору у сумі 209,48грн. (двісті дев'ять гривень 48 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Постанова може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. 

Головуючий                                                                                         М.М. Заїка

Судді                                                                                          А.Ф. Загородній

                                                                                                                     Ю.К. Черпак