ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"26" січня 2017 р.                               м. Київ                              К/800/31055/16 
Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:
Олендера І.Я. (доповідача),                     Бившевої Л.І.,                     Шипуліної Т.М.,
секретар судового засідання                    Загородній А.А., 
за участю представника позивача                    Гарагулі В.А.,
представника третьої особи                     Зубарєвої Н.В.,                              

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду державного майна України про визнання дій незаконними, провадження в якій відкрито за касаційними скаргами Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби та Фонду державного майна України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, 
В С Т А Н О В И В:
У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Турбоатом» (далі - позивач, ПАТ «Турбоатом») звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач, ДПІ) про зобов'язання ПАТ «Турбоатом» доплатити на користь Державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 21010100 частину чистого прибутку товариства за 2015 рік в сумі 303396353 грн. 17 коп.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, адміністративний позов задоволено.
Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги,  мотивували свої рішення тим, що при направленні позивачу листа із пропозицією доплатити частину чистого прибутку, відповідач діяв з перевищенням службових повноважень (обов'язків), покладених на нього Постановою Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014 року «Про затвердження Положення про Державну фіскальну службу». Дослідивши лист, який є предметом судового оскарження у справі, суди дійшли висновку про те, що надіслання такого є протиправною дією відповідача, яка порушує його права, оскільки через вказані дії податкового органу для позивача можуть настати негативні наслідки. Суди, також дійшли висновку, що пропозиція відповідача про доплату частини чистого прибутку в розмірі 303396353,17 грн. не ґрунтується на вимогах законодавства України, оскільки позивачем вже сплачено у відповідному розмірі та порядку до Державного бюджету України частину чистого прибутку.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач та третя особа звернулися до Вищого адміністративного суду України із касаційними скаргами, в яких просять про їх скасування, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову. 
Відповідач у доводах поданої касаційної скарги зазначає, що обов'язковою ознакою дій, рішень чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. В той же час, лист відповідача від 22.07.2016 року за вих. № 4909/10/28-09-40-26 не породжує жодних правових наслідків для позивача, такий не створює жодних перешкод для діяльності платника податку. Отже надіслання такого не порушило права та охоронювані законом інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.  
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у доводах касаційної скарги зазначає, що надіслання оскаржуваного листа не порушило права та охоронювані законом інтереси позивача, пропозиція відповідача щодо перерахування позивачем до Державного бюджету України частину чистого прибутку є обґрунтованою.
Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судовому засіданні підтримав доводи поданої касаційної скарги та просить таку задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні, як і в поданих запереченнях на касаційні скарги, просить відмовити у їх задоволенні, оскільки при постановленні рішень судами попередніх інстанцій не було допущено порушень норм матеріального та процесуального права.  
Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.
Позивач є підприємством державного сектору економіки, 75,22 % акцій якого належать державі в особі Фонду державного майна України, який здійснює управління корпоративними правами держави у статутному капіталі позивача.  
Листом від 22.07.2016 року за вих. № 4909/10/28-09-40-26 відповідач запропонував позивачу доплатити на користь Державного бюджету України частину чистого прибутку за 2015 рік в сумі 303396 353 грн. 17 коп.
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені касаційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» контроль за виконанням функцій з управління об'єктами державної власності здійснюють Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об'єктами державної власності, уповноважені органи управління, органи державної контрольно-ревізійної служби, інші контролюючі органи шляхом проведення аналізу законності та оцінки ефективності виконання суб'єктами управління визначених обов'язків відповідно до законодавства України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями» Державну податкову  службу, на даний час Державну фіскальну службу України, як правонаступника, зобов'язано здійснювати контроль за повнотою і своєчасністю сплати державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу), що узгоджується з вимогами податкового законодавства України та Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236.
Виходячи із системного аналізу Податкового кодексу України, Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року № 138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями», Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що територіальні органи Державної фіскальної служби здійснюють контроль за діяльністю об'єктів державної власності щодо повноти і своєчасності сплати податків, зборів та інших платежів, а також за дотриманням вимог чинного законодавства, в тому числі щодо повноти та своєчасності сплати до бюджету частини чистого прибутку(доходу).
У п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий контроль - це  система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК).
Відповідно до ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно з приписами пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків та податкових агентів: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
Статтею 74 ПК України встановлено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1 цієї статті); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2 згаданої статті).
Листування з платниками податків необхідна умова взаємодії державних контролюючих органів з платниками податків. Статтею 42 ПК України встановлюється порядок такої взаємодії через листування, тобто направлення платнику податків певного інформаційного повідомлення.
Крім того, ст. 45-1 ПК України розширено можливості платників податків та контролюючих органів щодо здійснення листування в електронній формі. Так, з тими платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з органами державної податкової служби може здійснюватися засобами електронного зв'язку з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Даною нормою було закріплено право контролюючого органу направляти на визначену електронну адресу платника податків відповідні податкові повідомлення, листи тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому ПК України. 
Отже, дії відповідача щодо листування, надіслання інформаційного листа узгоджуються з вимогами чинного законодавства, відповідають повноваженням та компетенції визначеній відповідачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта  владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України)
Обов'язковою ознакою дій, рішень (в тому числі і актів) чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. 
Отже, із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.
З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що певна інформація та пропозиція щодо вчинення певних дій зазначена у листі податкового органу в процесі здійснення контролю за повнотою і своєчасністю сплати державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) сама по собі не породжує правових наслідків для позивача, такий лист не порушує прав та охоронюваних законом інтересів останнього. Наявність інформації у листі та сам факт його існування не створює жодних перешкод для діяльності платника податку та не є обов'язковим для виконання.
За таких обставин, дії контролюючого органу стосовно внесення до листа інформації, отриманої внаслідок проведення заходів контролю за повнотою і своєчасністю сплати державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу), та направлення такого листа платнику податків є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків. Зазначені дії самі по собі не створюють для позивача жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків. 
Водночас судження контролюючого органу зазначені у листі є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в листі не суперечить чинному законодавству. Такі твердження можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору пов'язаного із законністю рішень чи дій, в основу яких покладені згадувані висновки і які породжуватимуть для позивача правові наслідки у вигляді реальної зміни або припинення його прав і породжуватимуть для нього обов'язкові юридичні наслідки, або ж у спорі щодо стягнення в користь держави  спірної суми частини чистого прибутку (доходу).
За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення.
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини встановлені повно та правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі ст. 229 КАС України, скасовує рішення судів першої та апеляційної інстанції  і ухвалює нове рішення. 
Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 229, 232, 256 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби та Фонду державного майна України задовольнити.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі № 820/3976/16 - скасувати та ухвалити нову постанову.
В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду державного майна України про визнання дій незаконними - відмовити.  
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді:                                                                                 І.Я. Олендер
                                                                                                              
                                                                                          Л.І. Бившева 

                                                                                          Т.М. Шипуліна
Повний текст виготовлено 31.01.2017 року.