№   5-7391 ск 16         
постанова
2 листопада 2016 року | м. Київ
 
Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_3 ,
 
встановив:

постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 лютого 2016 року залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_2 про відновлення засудженій ОСОБА_3 строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2011 року. Визнано касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_3 , на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2011 року такою, що не підлягає розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року залишено без задоволення апеляцію захисника ОСОБА_2 , а постанову  Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 лютого 2016 року – без зміни.
Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 вересня 2016 року задоволено заяву захисника ОСОБА_2 про відновлення строку на касаційне оскарження постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 лютого 2016 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_3 .
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить скасувати постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 16 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року і ухвалити своє рішення, яким відновити засудженій ОСОБА_3 строк на подання касаційної скарги на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 31 грудня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2011 року.
Проте, касаційна скарга захисника ОСОБА_2 , відповідно до ч. 2 ст. 383 КПК України 1960 року, не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у кримінальній справі, бо судами розглядалась заява цього захисника про  відновлення строку на касаційне оскарження засудженій ОСОБА_3 . 
Разом з тим, згідно змісту ст. 384 КПК України 1960 року, касаційні скарги на судові рішення, зазначені у ч. 1 ст. 383 цього Кодексу, мають право подати особи, коло яких визначено у ст. 348 КПК України 1960 року. Тобто, засуджена ОСОБА_3 має право самостійно звернутись з касаційною скаргою і у разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважних причин має право самостійно звернутись до суду, який постановив вирок, з клопотанням про відновлення цього строку, відповідно до ст. 353 цього Кодексу. Оскільки засуджена ОСОБА_3 особисто з касаційною скаргою не зверталась, заяву про відновлення строку не подавала, тому захиснику ОСОБА_2 обґрунтовано відмовлено у відновленні строку на подання касаційної скарги засудженої ОСОБА_3 .
На підставі викладеного та керуючись статтями 383, 388 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України,
постановив:
 
Відмовити захиснику ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 .
 
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                      ОСОБА_1