ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2016 р.                     м. Київ                                        К/800/30249/14 

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача          Рибченка А.О.
суддів:                                                    Моторного О.А.                                                                                                               Островича С.Е.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області 
на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня                  2014 року 
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року 
у справі № 820/1028/14 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Харківагроснаб» 
до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області,
Управління Державної казначейської служби України в Ленінському районі                          м. Харкова   
про стягнення бюджетної заборгованості та зобов'язання вчинити певні дії, -  

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня                  2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Харківагроснаб» (далі - ТОВ фірма «Харківагроснаб»; позивач) до Західної об'єднаної державної податкової інспекції               м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - Західна ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області; відповідач-1) та Управління Державної казначейської служби України в Ленінському районі м. Харкова (далі - УДКС України в Ленінському районі м. Харкова; відповідач-2) задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ фірми «Харківагроснаб» заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 2 329 880,00 грн. Зобов'язано УДКС України в Ленінському районі м. Харкова здійснити з відповідних казначейських рахунків на користь ТОВ фірми «Харківагроснаб» безспірне списання суми заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 2 329 880,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ фірми «Харківагроснаб» судові витрати у справі в розмірі 487,20 грн.
Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, відповідач-1 оскаржив їх в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.  
          В поданій касаційній скарзі, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування постанови Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року, ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року та прийняття нового рішення про повну відмову в задоволенні позову. 
          В запереченні на касаційну скаргу позивач просить її відхилити, а постановлені у справі судові рішення залишити без змін. 
Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. 
В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1  статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. 
          Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем-1 проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності декларування ТОВ фірмою «Харківагроснаб» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку в розмірі 2 329 880,00 грн., відображеного в податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2012 року, за результатами якої складено акт № 2674/15-404/25190036 від 09 листопада 2012 року. 
          На підставі зазначеного акту перевірки Західною ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № 0000311541 від 21 листопада 2012 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) податку на додану вартість у розмірі                   2 329 880,00 грн.
          Вказаний акт індивідуальної дії оскаржено товариством у судовому порядку.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року у справі № 820/4962/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, податкове повідомлення-рішення № 0000311541 від 21 листопада 2012 року скасовано.
Відповідно до частин 3, 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 
Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. 
          Згідно з частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. 
Таким чином, оскільки відповідачем-1, незважаючи на скасування податкового повідомлення-рішення № 0000311541 від 21 листопада 2012 року в судовому порядку, не подано органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетного відшкодування, висновок із зазначенням суми податку в розмірі 2 329 880,00 грн., що підлягає відшкодуванню ТОВ фірмі «Харківагроснаб» з бюджету, позивач правомірно скористався своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом до суду. 
Разом з тим, судові інстанції, стягуючи з Державного бюджету України на користь товариства заборгованість з податку на додану вартість у розмірі                                      2 329 880,00 грн. та зобов'язуючи УДКС України в Ленінському районі м. Харкова здійснити з відповідних казначейських рахунків на користь ТОВ фірми «Харківагроснаб» безспірне списання цієї суми заборгованості, допустили неправильне застосування норм матеріального права з огляду на те, що такі вимоги позивача не є правильним способом захисту прав платника податку на додану вартість. 
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного, зокрема, в постановах від 20 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення коштів, а також від 07 червня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-німецького підприємства «Атем-Франк» до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення бюджетного відшкодування, в розглядуваному випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача-1 до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету. 
У цих рішеннях Суд зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.
Так, згідно з підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) бюджетним відшкодуванням є відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Алгоритм дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) податку на додану вартість врегульовано статтею 200 ПК України.
Зокрема, пунктом 200.15 статті 200 ПК України передбачено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. 
Кабінет Міністрів України постановою від 17 січня 2011 року № 39 затвердив Порядок, яким визначено механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість.
За змістом пункту 9 цього Порядку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку. 
Таким чином, бюджетне відшкодування податку на додану вартість  здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК України та Порядком.
Зазначений Порядок не передбачає бюджетне відшкодування податку на додану вартість у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухваленими за результатами перевірки сум податку на додану вартість, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. 
Відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості. 
          Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. 
При цьому згідно з частиною 2 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним вважається рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
За наведених обставин, порушення судами норм матеріального права є підставою для скасування постановлених у справі судових рішень та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції                        м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити частково.
          Скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від                 13 березня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2014 року. 
Прийняти у справі нову постанову, якою позов задовольнити частково. 
Зобов'язати Західну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Харківагроснаб» за серпень 2012 року.
Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Харківагроснаб» судові витрати в розмірі   487,20 грн.
В іншій частині позову відмовити.
          Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановленими главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий                                                            Рибченко А.О.

          Судді                                                                                Моторний О.А.

                                                                                          Острович С.Е.