№ 5-2163ск16 ПОСТАНОВА   30 травня 2016 року                                                                                   м. Київ
 
Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року              та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_3 ,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановами судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня та 19 квітня 2016 року захисникові відмовлено у витребуванні справи через невідповідність його касаційних скарг від 02 та 31 березня 2016 року відповідно вимогам ст. 350 КПК 1960 року.

Захисник 04 травня 2016 року повторно подав до ВССУ касаційну скаргу, доводи якої аналогічні за змістом попереднім його скаргам і яка             не відповідає положенням ст. 350 КПК 1960 року, тобто знову допустив недоліки, зазначені у згаданих постановах касаційного суду.

Так, у порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК 1960 року, посилаючись на незаконність і необґрунтованість вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду з підстав істотного порушення ними вимог кримінально-процесуального закону, захисник у касаційній скарзі лише формально посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст. 374 КПК   1960 року, а судом апеляційної інстанції – ст. 362 цього Кодексу. У той же час він не наводить відповідних доводів на обґрунтування своїх вимог щодо цього й не зазначає конкретно, які вказівки апеляційного суду не було виконано місцевим судом при повторному розгляді справи та які факти порушення судом першої інстанції кримінально-процесуального закону, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом залишено поза увагою. 
Касаційна скарга захисника фактично ґрунтується на твердженні щодо однобічності та неповноти досудового і судового слідства, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, що згідно з положеннями ст. 398 КПК 1960 року не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Крім того, захисник порушує питання про скасування на підставі п. 2   ч. 1 ст. 396 КПК 1960 року постановлених щодо ОСОБА_3 судових рішень з направленням справи на нове розслідування, у той же час не наводить мотиви на обгрунтування цього прохання, виходячи з положень    ст. 281 КПК 1960 року, і не зазначає, чому неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 350 КПК           1960 року, у витребуванні кримінальної справи слід відмовити.
Справу може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку лише за умови усунення недоліків та повторного звернення до касаційного суду в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року, або протягом місяця з дня отримання цієї постанови.
Керуючись ст. 388 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК,
 
п о с т а н о в и л а:
 
Відмовити захисникові ОСОБА_2 у витребовуванні кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 .
Постанова оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                        ОСОБА_1